Справа №339/393/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2019 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4
Вимоги позову мотивує тим, що її батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві власності належало вказане домоволодіння, яке збудоване на законних підставах і являється спільною власністю подружжя.
Після завершення будівництва батьки користувалися вказаним домоволодінням, здійснювали за ним догляд, але не виготовили правовстановлюючих документів через свою юридичну необізнаність.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_5 і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, тобто Ѕ частину вказаного домоволодіння. Спадщину після смерті батька прийняла його дружина ОСОБА_6, яка займалася його похованням, продовжувала проживати у будинку, користуватися всіма його речами, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном. Інші спадкоємці про прийняття спадщини не зверталися.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати і після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями якої стали вона та її сестри : відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_2
У встановлений законом строк тільки позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини, відповідачі відмовилися від спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу.
Звернувшись до нотаріуса, отримала відмову у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючих документів за спадкодавцем.
28.11.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.
17.12.2018 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить судове засідання проводити у її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.48).
Такі дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином і від них не надійшло заяв про причини неявки в суд чи про слухання справи в їх відсутності та не надали відзив на позов.
Умови проведення заочного розгляду справи викладені в ст.280 ЦПК України, згідно якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як вбачається із змісту поданої заяви на а.с.48, позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала .
А тому, враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, предметом розгляду справи є будинковолодіння по АДРЕСА_1, реєстрація права власності на яке не проводилася (а.с.16).
Встановлено, що будівництво вказаного житлового будинку проводилося на законних підставах за час шлюбу, що свідчить про те, що воно є спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а відтак, кожен із них є співвласником по 1/2 частині.
З технічного паспорту на вказане будинковолодіння вбачається, що такий був збудований до 1939 року ( а.с.12-15).
Після смерті ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.10) спадщину прийняла за законом дружина ОСОБА_4, яка здійснила його поховання, продовжувала проживати у вказаному будинковолодінні, користуватися всіма його речами та вступила в управління майном.
Згідно записів погосподарських книг Козаківської сільської ради будинок облікувався за ОСОБА_4, вона проживала та була зареєстрована у вказаному будинку (а.с.18).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Як передбачено ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.
А в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.
Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок збудовано до 1939 року на законних підставах і ОСОБА_4 до дня смерті жила в ньому, успадкуваши будинок після смерті чоловіка, то суд визнав, що вона і була власником вказаного і після її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.11), такий входить до складу спадкового майна.
Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).
Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦКУкраїни строк.
За життя ОСОБА_4 не склала заповіт, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом між її дітьми ОСОБА_1, яка проживала разом з спадкоємцем у вказаному будинковолодінні до дня смерті та ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Факт родинних відносин між позивачем, яка змінила прізвище після одруження «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.9) та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.8).
Однак відповідачі спадщину не прийняли та у визначений законом термін подали заяви 22.02.2018 та 27.02.2018 про відмову від прийняття спадщини в користь позивача (а.с.19-20).
Оскільки позивач на час смерті проживала разом з матір'ю у вказаному будинковолодінні, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.18), звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину і 28.02.2018 відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4, то вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4
Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.21).
Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.
Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.
Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.
За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, як спадкоємець за законом згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої ОСОБА_4 і набула право власності на все будинковолодіння по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області.
Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається: : житлового будинку "А", бані"Б", стодоли "В", майстерні "Г", стайні "Д", літньої кухні "Е", вбиральні "Є", погребу "Ж", огорожі, воріт, криниці.
На підставі наведеного, 524, 529, 549 ЦК України ( в редакції 1963р.), ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту з: житлового будинку "А", бані"Б", стодоли "В", майстерні "Г", стайні "Д", літньої кухні "Е", вбиральні "Є", погребу "Ж", криниці, воріт, огорожі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :
ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання с.Козаківка Болехівської міської радиІвано-Франківської області.
ОСОБА_2 - місце проживання АДРЕСА_2
ОСОБА_3 - місце проживання АДРЕСА_3.
Суддя О.С.Головенко