ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1438/19 Справа № 199/5181/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в травні 2017 року він рекомендованою поштою отримав Акт порушення №310/К від 25.04.2017 року, складеного працівниками ПАТ «Дніпрогаз» щодо порушення позивачем абз.7 п.3 гл.4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (КЗС), затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року. Акт про порушення полягає у відмові позивача разом з іншими мешканцями в будинку у встановленні лічильника газу за рахунок ГРМ в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . Так, у зверненні позивача разом з іншими мешканцями будинку до ПАТ «Дніпрогаз» зазначалося, що вони просять встановити індивідуальні лічильники газу в кожну квартиру, а не загальнобудинковий лічильник, проте отримали відмову у встановленні індивідуальних лічильників газу за рахунок ГРМ, оскільки кошти на індивідуальне встановлення відсутні. Позивач вважає, що вказаний вище Акт про порушення складений з порушенням вимог закону, оскільки в ньому не вказано про порушення, які допустив позивач. До того ж акт про порушення складається на місці виявлення порушення в присутності споживача, на території чи об`єкті якого сталося порушення за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами, один примірник якого залишається у споживача. У разі відмови споживача від підписання акту про порушення він є дійсним, якщо його підписали більше одного представника ГРМ та відмова споживача від підписання засвідчується відеозйомкою; його підписав представник ГРМ та одна не заінтересована особа (представник власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення або органу місцевого самоврядування). Позивач вказує, що Акт про порушення щодо відмови побутового споживача в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник ГРМ та одна не заінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення) за умови посвідчення цих осіб. Що стосується оспорюваного акту, то він був складений з порушенням глав 2,3, 5 розділу ХI Кодексу ГРМ. Зважаючи на викладене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить: визнати протиправними (незаконними) дії ТОВ «Дніпрогаз» щодо: складання Акту про порушення №310/К, датованого 25.04.2017 року відносно ОСОБА_1 у порушення вимог глав 2,3,5 розділу ХI КГС, а також цей Акт; рішення комісії щодо ПАТ «Дніпрогаз» яким задоволено Акт про порушення № 310/К, датований 25.04.2017 року відносно ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо застосування до ОСОБА_1 фактичного споживання природного газу за граничними об`ємами споживання 9,8 м3 замість 4.4 м3 газу, відповідно з додатком 15 КГС; визнати борг у сумі 168, 68 грн перед ОСОБА_1 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у зв`язку з оплатою ОСОБА_1 та стягнути моральну шкоду у сумі 12 800,00 (том 1 а.с. а.с. 1-6,78-87).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди задоволенні частково.

Визнано незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (, 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 6) щодо застосування до ОСОБА_1 фактичного споживання природного газу з граничними об`ємами споживання - 9,8 м3 замість 4, 4 м3 природного газу відповідно з додатком 15 Кодексу газорозподільних систем;

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (, 49000, м. Дніпро, вул.. Шевченка, 6) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.

Решту позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» ( , 49000, м. Дніпро, вул.. Шевченка, 6) залишено без задоволення (том 1 а.с. 169-174).

Додатковим рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди залишено без задоволення (том 2 а.с.5).

Ухвалою Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року виправлено описку в мотивувальній частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди.

В мотивувальній частині рішення суду правильно зазначено: Суд вважає, що з ТОВ Дніпропетровськгаз на користь ОСОБА_1 слід також стягнути моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Виключивши з мотивувальної частині рішення суду текст Оскільки позивач не зазначив, в чому полягає завдання йому моральної шкоди та з чого він виходив, визначаючи її розмір, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід залишити без задоволення (том 2 а.с.6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити ці вимоги в повному обсязі (том 1 а.с. 176-185).

В апеляційній скарзі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні цих вимог (том 1 а.с.199-200).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ Дніпропетровськгаз збут задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач є власником квартири в багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_1 .

Листом від 07.03.2017 року позивач разом з мешканцями вказаного вище житлового будинку звернувся до ПАТ «Дніпрогаз», в якому просили встановити індивідуальні лічильники газу в кожну квартиру житлового будинку за кошти підприємства. Листом ПАТ «Дніпрогаз» надав відповідь про неможливість встановлення лічильників в кожну квартиру за кошти підприємства. В листі позивач та мешканці будинку також зазначили, що спробу ПАТ «Дніпрогаз» встановити загальний лічильник в житловому будинку розглядають як намагання ухилення від виконання вимог ГРМ про встановлення лічильників газу в кожну квартиру.

23.03.2017 року на ім`я голови правління ОСББ «Любарського-82» Маслій В.І. від ПАТ «Дніпрогаз» надійшов лист в якому повідомлено, що споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог гл.5 роз.XI цього Кодексу, фактичний об`єм спожитого (розділеного/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, зазначеним у додатку 10 цього Кодексу. У відповіді на звернення мешканців будинку ПАТ «Дніпрогаз» також зазначив, що у зв`язку з відмовою від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, представниками ПАТ «Дніпрогаз» у відповідності до абз.7 п.3 гл. 4 роз.IX Кодексу ГРМ складено акт про порушення №310/К та направлено на адресу ОСББ «Любарського-82» м. Дніпра поштовим повідомленням.

Також, з матеріалів справи вбачається, що по липень 2017 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» нараховував позивачу щомісяця спожитий газ у розмірі 4,4 м3, вартість якого складала 30, 61 грн, в той час як починаючи з серпня 2017 року співвідповідач почав проводити нарахування позивачу за спожитий газ виходячи з об`єму спожитого газу 9, 8 м3.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними (незаконними) дій та документів відповідача ПАТ «Дніпрогаз» щодо складення акту про порушення № 310к від 25.04.2017 року стосовно ОСОБА_1 , суд 1 інстанції виходив з того, що вказаний акт складений у відповідності до положень Кодексу ГРМ.

Також відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними (незаконними) рішення ПАТ «Дніпрогаз», яким задоволено акт про порушення №310/к від 25.04.2017 року відносно ОСОБА_1 , суд 1 інстанції виходив з того, що нормою, що регулює правовідносини сторін в частині визначення за граничними об`ємами споживання природного газу населення, фактичного об`єму спожитого природного газу не передбачено документального складання будь-яких рішень про задоволення акту про порушення або акту-рахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, дані документи не складалися Оператором ГРМ.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання перед позивачем боргу у сумі 168, 68 грн., суд 1 інстанції виходив з того, що питання щодо здійснення перерахунку спожитого газу відноситься до компетенції ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними (незаконними) дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо застосування до ОСОБА_1 фактичного споживання природного газу за граничними об`ємами споживання-9,8 м3 замість 4, 4 м3газу, відповідно з додатком 15 Кодексу ГРМ, суд 1 інстанції виходив з того, що встановлення загально будинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, а тому прийшов до висновку, що позивачу безпідставно змінено режим нарахування споживання природного газу, починаючи з серпня 2018 року. а саме: з 4, 4 м3 до 9. 8 м3.

Також з урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, суд 1 інстанції приймаючи до уваги співмірність, розумність та справедливість, прийшов до висновку, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, є сума 500 грн.

Із вказаними висновками суду і 1нстанції, колегія суддів в повній мірі погодитись не може.

Так, відповідно до п.1 гл. 5 роз. ХI Кодексу газорозподільних систем, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494 (далі-кодекс ГРМ) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ.

Відповідно до п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу ( будинкових або групу будинків), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 (далі-Тимчасове положення), ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків, квартир), так і оператор газороздільної системи.

Згідно абз.7 п.3 гл.4 роз.IX Кодексу ГРМ. якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загально будинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку 15 до цього Кодексу.

Відповідно до ст.4 гл.1 Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач-споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, опалення, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включають професійну та комерційну діяльність.

У відповідності до ч.4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фізичні особи ( населення), фізичні особи підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води а також як паливо або сировину.

Згідно ст. 18 Кодексу ГРМ приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування . розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації на підстаі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Вузол обліку природного газу сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та /або лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами 4 комерційний ( приладовий) облік природного газу ( далі-облік природного газу) визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та /або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього (п.1-3 ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду ), постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується:

- комплексно , у тому числі для опалення з 1 січня 2012 року;

- для підігріву води та приготування їжі з 1 січня 2016 року;

- тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року.

- для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакція, що діяла на час звернення з позовом до суду, у разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території лічильників газу, розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:

-комплексно, у тому числі для опалення з 1 січня 2012 року;

-для підігріву води та приготування їжі з 1 січня 2016 року;

-тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року.

Так, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, Кодексом ГРМ визначений порядок постачання природного газу побутовим споживачам в тому числі й порядок розрахунків.

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу № 2496 передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про обєм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Тобто визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту споживача здійснюється Оператором ГРМ , тобто ПАТ Дніпрогаз.

Згідно абз.7 п.3 гл.4 розд.ІХ Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення), фактичний обєм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничним об`ємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку 15 до цього Кодексу.

Враховуючи те, що Оператором ГРМ було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від встановлення лічильника газу за рахунок та з ініціативи Оператора ГРМ, а тому було змінено режим споживання природного газу, згідно додатку 15 Кодексу ГРМ.

Таким чином, проаналізувавши вище викладене, колегія дійшла висновку про те, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту споживача здійснюється Оператором ГРМ, за дії якого не може нести відповідальність постачальник.

Враховуючи зазначене, суд 1 інстанції помилково вважав, що дії ТОВ Дніпропетовськгаз збут щодо застосування до ОСОБА_3 фактичного споживання природного газу з граничними об`ємами споживання 9,8 м3 замість 4,4 м3 є незаконним, оскільки таке нарахування проводилось на підставі об`ємів природного газу, визначених Операторо ГРМ.

При цьому, висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними (незаконними) дій та документів відповідача ПАТ «Дніпрогаз» щодо складення акту про порушення № 310к від 25.04.2017 року стосовно ОСОБА_1 , є обґрунтованими, оскільки вказаний акт складений у відповідності до положень Кодексу ГРМ.

Також, суд 1 інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними (незаконними) рішення ПАТ «Дніпрогаз», яким задоволено акт про порушення №310/к від 25.04.2017 року відносно ОСОБА_1 , оскільки нормою, що регулює правовідносини сторін в частині визначення за граничними об`ємами споживання природного газу населення, фактичного об`єму спожитого природного газу не передбачено документального складання будь-яких рішень про задоволення акту про порушення або акту-рахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, дані документи не складалися Оператором ГРМ.

Суд 1 інстанції також дійшов обґрунтованого висновку в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання перед позивачем боргу у сумі 168, 68 грн., оскільки питання щодо здійснення перерахунку спожитого газу відноситься до компетенції ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Що стосується доводів апеляційної скарги та посилань на те, що позовна заява ОСОБА_1 розглянута лише до ТОВ Дніпропетровськгаз збут, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, адже додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 28.02.2019 року вирішено питання щодо позовних вимог до ПАТ Дніпрогаз, а саме: позов ОСОБА_1 до ПАТ Дніпрогаз про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди залишено без задоволення (том 2 а.с.5).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до емоційного цитування норм чинного законодавства на власний розсуд, та правильності висновків суду 1 інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ Дніпропетровськгаз збут моральної шкоди у розмірі 500 грн., то суд 1 інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині, з огляду на таке.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Проте, суд на вище вказані норми чинного законодавства уваги не звернув та помилково стягнув моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ТОВ Дніпропетровськгаз збут моральної шкоди у розмірі 500 грн та визнання незаконними дій Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут щодо застосування до ОСОБА_1 фактичного споживання природного газу з граничними об`ємами споживання - 9,8 м3 замість 4, 4 м3 природного газу відповідно з додатком 15 Кодексу газорозподільних систем з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати у розмірі 960 грн. необхідно компенсувати ТОВ Дніпропетровськгаз збут за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - задовольнити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року, невід`ємною частиною якого є додаткове рішення та ухвала про описку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 500 грн. та визнання незаконними дій Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут щодо застосування до ОСОБА_1 фактичного споживання природного газу з граничними об`ємами споживання - 9,8 м3 замість 4, 4 м3 природного газу відповідно з додатком 15 Кодексу газорозподільних систем скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині залишити без змін.

Судові витрати у розмірі 960 грн. компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут () за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: