КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа № 369/2736/19 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2019 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 14 липня 2016 року між сторонами було укладено шлюб. 11 лютого 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син - ОСОБА_3 , разом з тим відповідач у справі, який є його батьком, вихованням дитини не займається та не надає матеріальної допомоги. На момент звернення до суду з позовом дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні.

Позивач на цей час не працює, знаходиться декретній відпустці, самостійного заробітку не має, отримує лише 860 гривень соціальної допомоги від держави на утримання дитини. Разом з тим, щомісячний фактичний бюджет на утримання дитини становить близько 5000 гривень без урахування витрат на фізичний та інтелектуальний розвиток дитини, організацію відпочинку та оздоровлення та складається з: 900 грн. - витрата на придбання щомісяця підгузків, 500 грн. - вартість засобів гігієни сина, 700 грн. - вартість вітамінних та харчових добавок (необхідність яких обумовлена наявністю у сина дисфункції жовчного міхура), 1000 грн. - вартість харчових продуктів, 1200 грн. - приблизна, але менша вартість витрат на медичний огляд дитини та оплата проведення необхідних аналізів.

Крім цього дитина відвідує спеціальні заняття, вартість абонементу становить 4300 грн. Також зважаючи на рекомендації лікарів позивач намагається забезпечити тижневий відпочинок на морі сума якого становить приблизно 8000 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768, 40 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що висновки суду щодо зменшення розміру аліментів до 2000 грн. не відповідають обставинами, що вплинуло на прийняття незаконного рішення. Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладу позовних вимог.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та стягнути з відповідача аліменти на сина в твердій грошовій сумі у розмірі 7500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що останній від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_4 , про що 01 вересня 2006 року на утримання якої у 2018 році витратив 13000 грн., а у 2019 році - 10900 грн.

Також зазначає, що позивач відмовляється надавати можливість спілкуватись з сином, разом з тим, ним здійснюється платежі на утримання сина ОСОБА_3 , що не заперечується позивачем у справі. Так, на утримання сина ОСОБА_3 у 2018 році останнім було витрачено 25125 грн., що з розрахунку за один місяць 2018 року становить 2093 грн. Тобто, це та сума, яку Відповідач фінансово спроможний сплачувати щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 .

Окрім цього ОСОБА_2 у відзиві зазначає, що 29 лютого 2019 року одружився з ОСОБА_7 , яка має дочку ОСОБА_8 від попереднього шлюбу, яка проживає разом з ними, та які перебувають також на його утриманні.

На даний час відповідач працює в ТОВ «С-В-Д», розмір заробітної плати з січня 2019 року по квітень 2019 року становив 5000 грн., а з травня 2019 року по вересень 2019 року - 6500 грн.

З урахуванням викладеного у відзиві, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року - без змін.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2016 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14 липня 2016 року.

11 лютого 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 лютого 2017 року

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 08 вересня 2017 року, згідно якого батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідок № 288 від 28 січня 2019 року, №289 від 28 січня 2019 року, виданих відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 28 січня 2019 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 7500 грн., а орієнтована сума, яку витрачає позивач на утримання сина становить 5000 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 181 СК України способи утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у справі, орієнтовна сума, яку витрачає позивач у справі на утримання дитини становить 5000 грн. щомісячно, разом з тим, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 грн., разом з тим не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач в змозі сплачувати бажану суму аліментів, до того ж позивач стверджувала, що відповідач має мінливий (нерегулярний) дохід.

В доводах апеляційної скарги не зазначила беззаперечних підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та не надала доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Щодо доводів позовної заяви про те, що дитина відвідує фітнес клуб та потребує щорічного відпочинку на морі, то судом першої інстанції було вірно не враховано зазначені обставини при визначенні розміру аліментів, оскільки зазначені витрати є додатковими та не можуть бути враховані до щомісячного розміру аліментів, основна мета яких щомісячне утримання дитини.

Щодо доводів відповідача у справі на спростування заявлених вимог у апеляційній скарзі, які були викладені у відзиві, а саме наявність доньки, 2006 року народження, від першого шлюбу, перебування дружини ОСОБА_7 та її доньки на утриманні відповідача, не могли бути враховані судом першої інстанції, оскільки відповідач у справі не надавав такі докази під час розгляду справи у суді першої інстанції та не був позбавлений такої можливості.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: