Справа № 638/3824/19
Провадження № 2/638/2939/19
19 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова
головуючого Грищенко І. О.
за участю секретарки судового засідання Котян Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся 20.03.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачем - ОСОБА_2 , укладений 04 грудня 2015 року, який було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 799 (серія та номер свідоцтва НОМЕР_1 ).
В обґрунтування поданого позову зазначає, що з 04.12.2015 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в січні 2017 року. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки повністю втрачено почуття любові, довіри та взаєморозуміння. Тому подальше збереження сім`ї стає неможливим, що суперечить інтересам Позивача.
У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, також просить позов задовольнити та розірвати шлюб, у разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивача- адвокат Говтвяниця Марія Василівна, яка представляє інтереси в суді на підставі ордеру, подала заяву, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі.
У судове засідання відповідачка не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 (посвідка на тимчасове проживання в Україна: ТР НОМЕР_2 , видана 6301, 13.07.2016 року; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .), та ОСОБА_1 , (серія та номер паспорта: НОМЕР_3 , виданий Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 12 січня 2016 року; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрували шлюб 04 грудня 2015 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.12.2015 р. зроблено відповідний актовий запис за № 799. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_3 . Місце реєстрації: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Державний орган, що видав свідоцтво: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 04.12.2015 р.
За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2015 р.
Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім`єю не проживають, позивач не бажає зберегти шлюб, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов ОСОБА_1 задоволенню.
За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач ОСОБА_1 змінив своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу його шлюбне прізвище.
На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 23, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 04 грудня 2015 року між ОСОБА_2 (посвідка на тимчасове проживання в Україна: ТР НОМЕР_2 , видана 6301, 13.07.2016 року; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .), та ОСОБА_1 , (серія та номер паспорта: НОМЕР_3 , виданий Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 12 січня 2016 року; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис за № 799 - розірвати.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий судя: І.О.Грищенко