Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 189/2184/15-ц

провадження № 61-11758св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» - Халинбаджаха Анатолія Вікторовича, на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області в ОСОБА_3 від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області в складі суддів: Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., Демченко Е. Л., від 22 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» (далі - ТОВ «КСГ Дніпро») про визнання договору оренди землі частково недійсним.

У обґрунтування заявлених позовних вимог послався на ті обставини, що наприкінці 2007 року він підписав договір оренди належної йому на праві приватної власності на землю земельної ділянки, яким передав в оренду СФГ «Булах О. М.», правонаступником якого є відповідач - ТОВ «КСГ «Дніпро», земельну ділянку площею 6,779 га строком на 5 років. Договір зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 65. Позивачу стало відомо, що договір було зареєстровано з виправленнями, а саме: строк дії договору було виправлено і записано термін оренди - 10 років. Тобто, договір оренди на зазначений термін - 10 років, позивач не укладав і не підписував, а майно - земельний пай загальною площею 6,779 га належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 040887. На момент підписання договору в ньому значився термін оренди «5 років». Ідентифікувати особу, яка зробила це виправлення, є неможливим. Таким чином, факт існування договору оренди землі між позивачем і відповідачем порушує право приватної власності позивача. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору оренди землі частково недійсним, оскільки оспорюваний договір порушує право його приватної власності. Просив договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ «Булах О. М.» земельної ділянки площею 6,779 та, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 65 - визнати недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 років, стягнути з відповідача - ТОВ «КСГ «Дніпро», на користь позивача усі витрати у справі.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним задоволено.

Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Булах О. М.», правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,779 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №5 визнано недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (п'ять) років.

Стягнуто з відповідача - ТОВ «КСГ Дніпро», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн та витрати, пов'язані з проведенням судово-технічної експертизи документа в розмірі 450,24 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору оренди землі строком на 10 років, оскільки він мав намір укласти договір на 5 років. Про існування внесених виправлень у спірний договір оренди землі позивач дізнався у жовтні-листопаді 2012 року, відтак він звернувся до суду за захистом своїх прав в межах трирічного строку позовної давності. При цьому суд поновив позивачу строк позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «КСГ Дніпро» відхилено. Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ТОВ «КСГ Дніпро» - Халинбаджах А. В., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази та дійшли помилкових висновків про задоволення позову. Відповідачем було подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності у зв'язку з тим, що позивач отримав свій примірник договору оренди наприкінці січня 2008 року і саме з цього часу довідався або міг довідатись про порушення свого прав, проте до суду звернулася лише через 7 років. Крім того, у 2013-2014 роках ОСОБА_1 особисто отримував зерно від СФГ «Булах», правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», у рахунок сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто після закінчення строку договору, на який, як стверджує позивач, він не мав намірів його укладати. Ні позивач, ні його представник не надали суду належних та допустимих доказів отримання примірника договору оренди саме у 2012 році та не змогли пояснити суду від кого та за яких обставин позивач отримав свій примірник договору в указаний ним період.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним призначено до судового розгляду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки площею 6,777 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області.

Наприкінці 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Булах» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,779га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, строком на 5 років.

Як вбачається з наданого позивачем указаного договору оренди земельної ділянки, в розділі «Строк дії договору» було вчинено замальовування строку, на який укладено договір та рукописним записом вказано «10 (десять)».

Так, згідно висновку експерта за №13/2.1-106 від 13 квітня 2016 року, до первісного змісту пункту 6 договору оренди землі, зареєстрованого 21 січня 2008 року за № 65, укладеного між ТОВ «СФГ Булах» та ОСОБА_1 вносилися зміни шляхом нанесення рукописних написів «10» та «десять» поверх замальованих барвником білого кольору первинних друкованих даних. Первинний текст в даному місці читався як «5 (п'ять)».

Відповідно до статей 10, 11, 60, 212 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 57 ЦПК України 2004 року передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вирішуючи спір, суди відхилили заяву відповідача про застосування строку позовної давності, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права у жовтні-листопаді 2012 року. При цьому доказів, які б підтверджували вказані обставини, матеріали справи не містять.

У порушення вимог статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року апеляційний суд вищевказаних положень закону та обставин справи не врахував, доводів відповідача про те, що у 2013-2014 роках позивач отримувала зерно від СФГ «Булах» в рахунок сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто вже після закінчення 5-річного строку дії договору, не перевірив та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

При цьому апеляційний суд, у порушення вимог частини другої статті 315 ЦПК України 2004 року, яка зобов'язує апеляційний суд у разі відхилення апеляційної скарги зазначити в ухвалі мотиви її відхилення, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, мотивів відхилення доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності не навів.

Крім того, апеляційний суд, не звернув увагу на те, що рішення суду першої інстанції містить взаємовиключні висновки: поновивши ОСОБА_1 строк на звернення до суду із указаним позовом (мотивувальна частина рішення суду), суд одночасно дійшов висновку про те, що позивач про своє порушене право дізналася у жовтні-листопаді 2012 року, тобто, що строк для звернення до суду ним не пропущено.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 189/219/15-ц (касаційне провадження № 61-9224св18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» - Халинбаджаха Анатолія Вікторовича, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С.П. Штелик