П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/9725/17

Провадження № 22-ц/4815/367/19

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалено Рівненським міським судом

у м. Рівне Рівненської області 03.12.2018

Час ухвалення рішення: 11 год. 09 хв.

Повний текст рішення складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач1: ОСОБА_3;

відповідач2: ОСОБА_4;

відповідач3: ОСОБА_5;

відповідач4: ОСОБА_6;

відповдач5: Рівненська міська рада;

відповдач6: Виконавчий комітет Рівненської міської ради;

відповідач7: Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради;

за участі (в апеляційному суді): ОСОБА_3; ОСОБА_5; представника позивача адвоката ОСОБА_7; представника Рівненської міської ради ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рівненської міської ради та Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, Рівненської міської ради (далі Рівнерада) і Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі Міськвиконком) про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю. Мотивуючи позов, вказувалося про те, що рішенням Рівнеради №209 від 20 червня 1978 року визнано право власності на будинок №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне за ОСОБА_10 розміром у 51/100 часток, за ОСОБА_11 у 7/100 часток, за ОСОБА_9 у 15/100 часток, за державою в особі ЖЕК №6 27/100 часток.

08 грудня 1993 року ОСОБА_12, який успадкував після смерті ОСОБА_11 її частину майна, подаровано на користь позивача 7/100 зазначеного будинку. Договір дарування посвідчений нотаріально. У цьому будинку він проживає з 20 вересня 1994 року разом зі своїми дітьми - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до технічного паспорта на будинок внутрішні площі до плану житлового будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне умовно поділені на 3 квартири, кожна з яких має окремий вхід. Приміщення, куди вселився ОСОБА_2, позначене на по поверховому плані за №3 і складається з житлової кімнати площею 10, 0 м2 , житлової кімнати площею 9, 3 м2 , кухні площею 8, 2 м2 , тамбура площею 3, 8 м2 , тамбура площею 3, 8 м2 . Загальна площа квартири становить 34, 9 м2 .

Зазначає, що після 22 років добросовісного, відкритого та безперервного володіння умовною квартирою №3 в будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне він дізнався, що її частина на підставі рішення Рівнеради від 20 червня 1978 року № 209 належить ЖЕК №6 і складає 27/100 будинку.

Зважаючи на викладене і покликаючись на ст. 344 ЦК України та розяснення пунктів 9, 11, 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", просив визнати за ним право власності на 27/100 частки будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне за набувальною давністю.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 23 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху з наданням 5-денного строку з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Після усунення недоліків і сплати судового збору ухвалою судді Рівненського міського суду від 07 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом і призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 26 жовтня 2017 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 19 грудня 2017 року клопотання Рівнеради задоволено і залучено до участі в справі Управління житлово-комунального господарства Міськвиконкому.

Ухвалою Рівненського міського суду від 15 березня 2018 року клопотання представника позивача задоволено і залучено до участі в справі ОСОБА_6 як правонаступника ОСОБА_9

Рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за позивачем право власності на 27/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне за набувальною давністю.

Позивач: ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП: НОМЕР_1; реєстрація: АДРЕСА_1.

Відповідач1: ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; реєстрація: м. Рівне, вулиця Басівкутська, 202.

Відповідач2: ОСОБА_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстрація: АДРЕСА_2.

Відповідач3: ОСОБА_5; ІНФОРМАЦІЯ_6; реєстрація: АДРЕСА_1.

Відповідач4: ОСОБА_6; ІНФОРМАЦІЯ_7; РНОКПП: НОМЕР_2; реєстрація: м. Рівне, вулиця Басівкутська, 202.

Відповідач5: Рівнерада; місцезнаходження: м. Рівне, вулиця Соборна, 12а, .

Відповідач6: Міськвиконком; м. Рівне, вулиця Соборна, 12а; .

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із їх доведеності і обґрунтованості, оскільки ОСОБА_2 добросовісно, відкрито та безперервно володіє 27/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне. При цьому враховано той факт, що за Рівнерадою правовий титул на цю частину майна у передбаченому законом порядку не зареєстровано.

На рішення суду Рівнерадою подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права та неповноті з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом вимог ст. 344 ЦК України та розяснень п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" щодо умов для визнання права на нерухоме майно за набувальною давністю. Тому вважає, що давність володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Між тим, позивач був обізнаний з тим, що на підставі договору дарування йому у власність перейшло 7/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне. При цьому сам стверджував той факт, що йому відомо про те, що 27/100 часток даного будинку належали державі в особі ЖЕК №6, тобто власник відомий і він не відмовився від свого речового права. Отже, ще з 1993 року він повинен був знати, що заволодів чужим майном без законних підстав.

Заявник також переконаний у відсутності такої обовязкової ознаки як відкрите володіння майном, що унеможливлює визнання права за набувальною давністю.

Окрім того, право Рівнеради на 27/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне захищене положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та правовою позицією Верховного Суду, що висловлена у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 755/22092/15-ц.

З цих міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

У поданому відзиві представник позивача адвокат ОСОБА_7, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити. Покликається на наявність факту добросовісного, відкритого та безперервного володіння ОСОБА_2 27/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне. Також відсутня у позивача заборгованість за надані комунальні послуги за утримання частини будинку, якою він користується.

Вважає, що оскільки відповідачем5 не було додержано вимог Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 та погоджена заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966, щодо обовязкової реєстрації будинків та домоволодінь, а тому спірне майно власника не має. Звертає увагу на відсутність у Рівнеради відповідного правового титулу на 27/100 часток у будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зясовано судом, рішенням Міськвиконкому №209 від 20 червня 1978 року визнано право власності на домобудівлю №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне за ОСОБА_15 на 51/100 часток, за ОСОБА_11 на 7/100 часток, за ОСОБА_9 на 15/100 часток та за державою (ЖЕК №6) на 27/100 (а.с. 21-21, зв.).

В подальшому, 08 грудня 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладено договір дарування, за умовами якого останній як дарувальник безоплатно відчужив на користь обдаровуваного, а той прийняв у дар 7/100 часток житлового будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори, про що зареєстровано в реєстрі за №4-6803 (а.с. 3-4, зв.).

За цією адресою зареєстровано позивача з 20 вересня 1994 року, ОСОБА_13 (дочку) з 17 березня 2003 року, ОСОБА_14 (сина) з 12 липня 2007 року по теперішній час. Зазначені факти вбачаються із довідок про реєстрацію місця проживання від 21.03.2017 №№ 36123, 36124 і 36122, що видані Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівнеради (а.с. 7, 8, 9).

ОСОБА_2 стверджує, і ці обставини встановлені змістом відповідного технічного паспорту, житловий будинок №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне умовно поділений на три квартири, кожна з яких має окремий вхід. Частина будинку, якою користується позивач, позначена на поповерховому плані за №3, і вона складається з житлової кімнати площею 10, 0 м2 , житлової кімнати площею 9, 3 м2 , кухні площею 8, 2 м2 , тамбура площею 3, 8 м2 , тамбура площею 3, 6 м2 , що сукупно становить 34, 9 м2 загальної площі (а.с. 13-14, 19).

Іншими умовними двома квартирами на час укладення договору дарування володіли сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_9, а їх площа складає відповідно 47, 6 м2 і 27, 1 м2 .

На а.с. 12-12, зв. міститься ОСОБА_12 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер: 89402982; дата і час формування: 13.06.2017 об 11 год. 58 хв.), де зазначено, що загальна площа будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне становить 110, 2 м2 , житлова 60, 8 м2 ; форма власності: приватна; вид власності: спільна часткова; розмір частки ОСОБА_2: 7/100.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (номер довідки: 89420643; дата і час формування: 13.06.2017 о 13 год. 36) вбачаються факти реєстрації права власності на 7/100 часток у будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне за ОСОБА_2, на 17/100 за ОСОБА_5, на 15/100 за ОСОБА_9, на 17/100 за ОСОБА_4, на 17/100 за ОСОБА_3, на 17/100 за ОСОБА_3 (а.с. 22-23, зв.).

Судом попередньої інстанції також встановлено, що в Управлінні житлово-комунального господарства Міськвиконкому відсутня інформація про наявність у житловому будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне частини майна, що рахувалася б за житлово-комунальним підприємством. Дана обставина засвідчена листом начальника зазначеного Управління №926 від 24.07.2012 року (а.с. 148).

Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" своїм листом від 28.01.2013 №77 ствердило про відсутність в інвентаризаційній справі на будинковолодіння №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне документів, що підтверджували би право державної власності на 27/100 часток (а.с. 149).

З урахуванням обставин добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем 27/100 частками будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин правила ст. 344 ЦК України, врахувавши розяснення пунктів 9, 11, 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".

Між тим, з такими висновками погодитися не можна.

Як правильно покликається заявник, рішенням Міськвиконкому від 20 червня 1978 року №209 за державою (ЖЕК №6) визнано право власності на 27/100 часток у житловому будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне. Дане рішення виконавчого органу міського самоврядування є чинним, а тому створює відповідні правові наслідки.

Згідно зі ст. 4 ЦК Української РСР, який діяв на час прийняття рішення, цивільні права і обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обовязки.

Відповідно до цього цивільні права і обовязки виникають, зокрема і з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних і громадських організацій з актів планування.

Норми частини 1 ст. 344 ЦК України, який діє на час вирішення спору, вказують, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З розяснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 своєї постанови від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вбачається, що при вирішенні спорів, повязаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Натомість ОСОБА_2 сам стверджував, і цей факт перевірено судом, що 27/100 часток житлового будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне належить на праві власності державі в особі ЖЕК №6.

Крім цього, частини 3, 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлюють, що право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Нормативні акти, які діяли на момент виникнення права власності на 27/100 часток будинку, визначали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно територіальними бюро технічної інвентаризації, проте виникнення права власності на зазначене майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року.

Тобто саме по собі нездійснення Рівнерадою державної реєстрації права власності на 27/100 часток будинку №42 по вулиці Шекспіра в м. Рівне після набрання чинності Цивільним кодексом України не позбавляє її права на це майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №755/22092/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається, суд попередньої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Спонуканням для прийняття постанови про відмову в задоволенні позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ст. 4 ЦК Української РСР, ст. 344 ЦК України, ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненської міської ради задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2018 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити в позові до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рівненської міської ради, Виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю.

Позивач: ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП: НОМЕР_1; реєстрація: АДРЕСА_1.

Відповідач1: ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; реєстрація: м. Рівне, вулиця Басівкутська, 202.

Відповідач2: ОСОБА_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстрація: АДРЕСА_2.

Відповідач3: ОСОБА_5; ІНФОРМАЦІЯ_6; реєстрація: АДРЕСА_1.

Відповідач4: ОСОБА_6; ІНФОРМАЦІЯ_7; РНОКПП: НОМЕР_2; реєстрація: м. Рівне, вулиця Басівкутська, 202.

Відповідач5: Рівненська міська рада; місцезнаходження: м. Рівне, вулиця Соборна, 12а, .

Відповідач6: Виконавчий комітет Рівненської міської ради; м. Рівне, вулиця Соборна, 12а; .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 20 хв. 26.03.2019

Головуючий С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_16