ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1637/18
Провадження № 22-ц/4820/220/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Шевчук Ю.Г.,

з участю представника ОСОБА_1.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року, суддя Дідек М.Б., у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору,

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зобов'язати начальника Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області скасувати постанови старшого державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГУТЮ у Черкаській області Діденка М.М. від 23.10.2018 року (виконавче провадження № 9964059) про накладення на нього штрафу в сумі 33175 грн. та стягнення з нього виконавчого збору в сумі 6635 грн.

В обґрунтування скарги зазначив, що державний виконавець виніс оскаржувані постанови з порушенням законодавства України, а тому вони підлягають скасуванню.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року провадження у справі було закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначив, що справа повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, посилаючись на ст. 447 ЦПК України та ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, клопотання представника стягувача про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зумовлено вимогами ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої оскарження постанов щодо накладення штрафу та стягнення виконавчого збору повинно розглядатися окружним адміністративним судом.

Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що справа за скаргою ОСОБА_2 про оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору в силу ч. 2 ст. 20 КАС України підсудна окружному адміністративному суду, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення штрафу від 23.10.2018 року, головним держаним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на боржника ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 33175 грн. за невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_1

Постановою від 23.10.2018 року, прийнятою вищевказаним державним виконавцем, з боржника ОСОБА_2 стягнуто 6635 грн. виконавчого збору у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

У відповідності до ст. 447 та ч. 1 ст. 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

В той же час, визначення юрисдикційності скарги залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб'єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо ж виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

В даній справі ОСОБА_2 оскаржив дії державного виконавця щодо виконання не судового рішення, а постанов, виданих іншим органом, а саме Христинівським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Вказана правова позиція відображена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 213/2012/16, від 03.10.2018 року у справі № 320/7888/16-ц, від 16.01.2019 року у справі № 279/3458/17-ц.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як і частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», так і частиною 1 статті 287 КАС України.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.02.2019 року.

Головуючий Судді: