Дата документу 12.02.2019
Справа № 334/4665/16-ц
Провадження № 2-п/334/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року по цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води),

ВСТАНОВИВ:

21.11.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року по цивільній справі №334/4665/2016 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води, посилаючись на те, що дане рішення було ухвалено у його відсутність, та судом не було в повному обсязі встановлені обставини справи та не буди досліджені докази.

Заява обґрунтована тим, що судових повісток на судові засідання відповідач не отримував, а про його існування дізнався лише 31.10.2018 року після відвідування виконавчої служби, на примусовому виконанні якої перебував виконавчий лист по вказаній справі.

Копію відповідного рішення ОСОБА_1 отримав в канцелярії суду лише 20.11.2018 року, а тому маючи право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, звернувся з вказаною заявою до суду.

В судове засідання відповідач не зявлялася з поважної причини, оскільки його жодним чином не було повідомлено про місце, предмет позову, позовні вимоги та час розгляду вказаної справи та про прийняте у ній рішення, жодної ухвали та судової повістки поштою чи особисто він не отримував та іншими засобами звязку про таке він не повідомлявся. У звязку з вказаним, ОСОБА_1 не зміг взяти участь в судовому розгляді особисто, або через представника, не зміг скористатись наданими йому законодавцем правами, а саме: бути ознайомленим із позовними вимогами, надавати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів та подавати зустрічний позов, що в свою чергу має значення для справедливого розгляду справи.

Просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4665/2016 від 30.11.2016 року у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), справу призначити до розгляду у загальному порядку.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку.

Представник Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст.288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Відповідно до п.3, 4 ч.2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4665/2016 від 30.11.2016 року позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) було задоволено та з відповідача стягнуто заборгованість, яка утворилась за період з січня 2009 року по березень 2015 року у розмірі 6275,25 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Під час підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України в редакції, яка діяла на час надходження позову до суду, було зроблено запит щодо встановлення місця реєстрації відповідача.

Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 09.09.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1993 року зареєстрований за адресою зазначеною у позові: АДРЕСА_1.

Саме за вказаною адресою відповідачу направлялась вся поштова кореспонденція: ухвала про відкриття провадження, позовна заява з долученими до неї письмовими доказами, судові повістки (а.с.23), але як свідчать матеріали справи, у судові засідання відповідач та/або його представник не зявились, а поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою «адресат за поштовою кореспонденцією не зявився».

В якості поважності причин неявки у судове засідання, відповідач посилається лише на той факт, що ним кореспонденція з суду не отримувалась.

Згідно зч.17 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійсни: реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до пп.2 п.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку.

З огляду на вищевказане, судом вживались всі необхідні міри задля належного сповіщення боржника про наявність цивільної справи та про можливість скористатись своїми процесуальними правами під час її розгляду.

Згідно з ч.24 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобовязання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Проте, при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач не надав докази того, що за вказаною у позові адресою на час розгляду справи він не мешкав, також не надано доказів його мешкання чи реєстрації за іншою адресою.

Отже суд приходить до висновку, що ці обставини свідчать про недобросовісність дій з боку відповідача щодо отримання кореспонденції.

Крім того, відповідач не надав жодного посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тобто не надано жодного доказу того, що заявлені Концерном «МТМ» позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з січня 2009 року по березень 2015 року у розмірі 6275,25 грн., а також судового збору у розмірі 1378,00 грн. є необґрунтованими та не доведеними.

Тому, приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд керувався підставами можливості ухвалення такого рішення у відповідності до ст.280 ЦПК України.

Судом, який ухвалював рішення, визначено пріоритетним право позивача на захист своїх інтересів, способом, визначеним ст.4 ЦПК України із застосуванням принципу змагальності, визначеним ст.12 ЦПК України, над обставинами неявки відповідача та/або його представника.

У своїй заяві відповідач не повідомляє суд і не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст.288 ЦПК України. Одне лише посилання на свої заперечення проти доводів позовної заяви не є тією обовязковою обставиною, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, а саме доказом, який має істотне значення для правильного вирішення справи. Не є доказом одне лише посилання на можливість у майбутньому в здобутті такого доказу.

Слід зазначити, що кожна сторона маючи обсяг прав, розпоряджається ними щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі (ст.13 ЦПК України).

Ухвалюючи 30.11.2016 року рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.

З урахуванням відсутності посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року по цивільній справі №334-4665/2016 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.