04.06.2019 Справа № 337/126/19
Провадження № 2/337/922/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

адвоката Серболової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовноюзаявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтуванняпозовнихвимогзазначила, що27.11. 2004 року між нею та її сином ОСОБА_4 , було укладено договір довічного утримання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, у зв`язкуз чим вона залишилась без догляду. Діти померлого, відповідачі по справі, не виявили бажання її доглядати, неодноразові її звернення за допомогою - ігнорують, тому вимушена звернутись до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

15.04.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила що вона проживала у квартирі разом з сином. Коли помер її син, онуки-відповідачі по справі, забрали у неї ключі від квартири та у квартиру її не пускали, вона жила на дачі. Після смерті сина відповідачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але квартиру у спадщину отримати не можуть, бо син за життя право власності на квартиру не оформлював. Усі рахунки по квартирі, відкрито на її ім`я. Зараз у квартирі ніхто не проживає, вона так і живе на дачі, але їй дали ключ від квартири. Онуки нічим не допомагають, з нею не спілкуються, як не спілкуються і їх матері. Просила задовольнити її позов у повному обсязі.

Представник позивача - адвокатСерболова Н.М. підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

ВідповідачіОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з`явились, про слухання справи повідомлялися судом належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації, через невручення їм повісток, про слухання справи повідомлялися через оголошення на офіційному сайті судової влади, у судові засідання не прибули, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, пояснення свідків, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чиінтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон абодоговір не визначаютьефективного способу захиступорушеного, невизнаногоабооспорюваного права, свободичиінтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позовівимогитакої особи можевизначити у своємурішеннітакийспосібзахисту, який не суперечить закону.

Так, відповідно до ст.203 ЦК України, змістправочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняєправочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочинумає бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.746 ЦК України, відчужувачем у договорідовічногоутримання (догляду) може бути фізична особа незалежновідїївіку та стану здоров`я.

Відповідно до ст. 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно,щ обулопередане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Статтею 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини; на вимогу набувача.

В силу ч.ч.2,3ст.653 ЦК України, у разірозірвання договору в судовому порядку зобов`язаннясторінприпиняються з моменту набраннярішенням суду законноїсили.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачено положеннями ст.756 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звя`зку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Судом встановлено, що 27.11 2004 року між ОСОБА_1 та її сином (набувачем), ОСОБА_4 , було укладено договір довічного утримання № 5213, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Філіповою Л.П. На підставі вказаного договору ОСОБА_1 передала у власність набувачу квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 . Набувач в свою чергу зобов`язався довічно утримувати матір, ОСОБА_1 , забезпечуючи її харчуванням, одягом, лікувальними засобами, необхідною допомогою, доглядом і забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, у зв`язкуз чим ОСОБА_1 залишилась без догляду.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 стали: мати спадкодавця, позивач- ОСОБА_1 , син спадкодавця - ОСОБА_2 , син спадкодавця - ОСОБА_3 , які спадщину прийняли шляхом подання заяви до приватного нотаріуса ( а.с. 49,50).

Діти померлого, відповідачі по справі, не виявили бажання доглядати позивача. З моменту смерті батька відповідачі не здійснюють будь-яких дій стосовно виконання умов договору довічного утримання позивача, матеріальної допомоги позивачу не надають, ліки, які необхідні позивачу за станом здоров`я не купують, її станом здоров`ям і потребами не цікавляться, фізично не допомагають, комунальні послуги за вищевказану квартиру не сплачують. Вказані доводи позивача відповідачами не спростовано. Крім того, такі доводи позивача підтвердили, допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , пояснивши що відповідачі спілкувались з ОСОБА_1 лише по телефону, протягом останніх місяців не спілкуються взагалі, не надають будь-якої допомоги ОСОБА_1 , не цікавляться її життям.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, потребує стороннього догляду та допомоги, систематичного лікування, відповідачам по справі відомо про наявність договору довічного утримання, проте про позивача відповідачі не піклуються, допомоги не надають.

Зогляду на вищевказане, суд дійшоввисновку, щовимогипозивача є законними, обґрунтованими і такими, щопідлягаютьзадоволеннювповномуобсязі.

Керуючись ст. 653, 755, 756, 757 ЦК України, ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. та зареєстрований в реєстрі за № 5213.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 14.06.2019 року.

Суддя: Г.Є.Гнатик