Провадження № 22-ц/801/474/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуСправа № 127/25175/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач), суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 09 січня 2019 року (дата складання повного тексту рішення 18 січня 2019 року), -

встановив:

04 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, посвідчений 29 січня 2018 року приватним нотаріусом Сухановою Т. О., зареєстрований в реєстрі за № 161, за яким заповіла усе належне їй майно, зокрема частину будинку по АДРЕСА_1, йому. 28 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини, але у прийнятті заяви йому було відмовлено через пропущення встановленого законом строку на прийняття спадщини.

Оскільки на час закінчення строку на прийняття спадщини з 30 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року та з 27 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року він перебував на лікуванні, просив визначити йому додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 на один місяць з часу набрання рішенням законної сили.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2019 року у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не навів обставин, які б свідчили про наявність у нього об'єктивних, непереборних та істотних труднощів на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а оскільки ОСОБА_6 пояснював, що на час смерті ОСОБА_4 постійно з нею проживав, то способом захисту його права на спадкування має бути встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази на підтвердження поважності причини пропущення строку на прийняття спадщини, тому що через перебування на лікуванні в період з 30 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року та з 27 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року він не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини у визначений шестимісячний строк.

Відзиву на апеляційну скаргу Вінницька міська рада не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини перша та друга статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (копія свідоцтво про смерть на а. с. 5).

Відповідно до заповіту від 29 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сухановою Т. О., ОСОБА_4 заповіла усе своє майно ОСОБА_3 (а. с. 7).

Як видно із довідки від 06 вересня 2019 року ОСОБА_3 з 30 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року та з 27 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року проходив амбулаторне лікування (а. с. 37).

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Т. О. листом від 12 жовтня 2018 року повідомила ОСОБА_3 про неможливість видачі свідоцтва про прийняття спадщини через пропущення ним шестимісячного строку з часу відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, а також про те, що спадкова справа може бути заведена у разі надання ними судового рішення про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 10).

За змістом частин першої, третьої статті 1268, частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець за заповітом чи за законом, який постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право прийняти спадщину, для чого він особисто повинен впродовж зазначеного строку подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При дослідженні поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки закон визначає право спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, то навіть якщо такі труднощі виникли у спадкоємця в останній день цього строку вони можуть бути визнані поважними судом, за умови, що ці обставини об'єктивно унеможливлювали подання такої заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 закінчувався 03 серпня 2018 року, коли ОСОБА_3 з 30 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року перебував на лікуванні.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин, тобто таких, що об'єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не ґрунтується на матеріалах справи.

Крім того, як видно зі змісту рішення суду першої інстанції представник відповідача - Вінницької міської ради визнала позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Разом з тим, відмовивши у позові суд відповідних процесуальних дій щодо визнання відповідачем позову не вчинив, не вказав, якому закону суперечить визнання відповідачем позову та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Не можна також погодитися з висновком суду про те, що способом захисту права ОСОБА_3 на спадкування після смерті ОСОБА_4 має бути встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому що таке визначення виходить за межі повноважень суду першої інстанції і суперечить встановленому статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 пропустив строк на прийняття спадщини після смерті матері з поважної причини, відповідач - Вінницька міська рада визнала позов і таке визнання не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів і не суперечить закону, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити ОСОБА_3, який зареєстрований у АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, додатковий строк тривалістю один місяць з часу набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року )

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк