Провадження № 22-ц/4808/136/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 09 листопада 2018 року в м. Івано-Франківськ, повний текст якого складено 12 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що протягом 2002-2004 років вона проживала з відповідачем однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, займається індивідуальною адвокатською діяльністю, має мінливий дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Син ОСОБА_3 систематично займається плаванням, додатковими уроками з іноземних мов, що потребує додаткових коштів. Також на її забезпеченні перебуває син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому вона не має можливості забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, який не може бути меншим прожиткового мінімуму, визначеного законом, для дитини відповідного віку. За наведених обставин просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. (а.с.1-3)

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Суд ухвалив стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 28 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. В решті вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається є незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом прийнято до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він сплачує аліменти за рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2009 року на утримання неповнолітнього сина, а також має на утриманні дитину дружини. При цьому судом не досліджено фактичне виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 03.06.2009 року та перебування на його утриманні інших осіб. Жодних доказів про реальну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина на підставі даного рішення суду відповідачем не надано.

Просить рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2, визначивши їх розмір у 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.56-59)

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання сторони 04 лютого 2019 року не з'явилися.

30 січня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від апелянта ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов'язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що протягом 2002-2004 років ОСОБА_1 та ОСОБА_2проживали однією сім'єю.

Дана обставина сторонами не оспрюється.

ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 21.09.2004 року.(а.с.4)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 від 27.05.2010 року ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1. (а.с.11)

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 05.09.2014 року, серія НОМЕР_2 (а.с.7).

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (місце реєстрації матері ОСОБА_1.), про що свідчить довідка №6905 відділу реєстрації УРП ІФМР від 09.11.2017 року. (а.с.6)

04 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 04.05.2018 року. (а.с.38)

ОСОБА_9 є матір'ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.10.2006 року (а.с.39)

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_2 також є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.43)

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2009 року ухвалено стягувати із ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_13 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_12,ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 року у твердому грошовому розмірі по 701 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. (а.с. 41-42)

Встановлено, що відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю, є фізичною особою-підприємцем з 14 квітня 2008 року, про що свідчить витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З інформації Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС в Івано-Франківській області повідомлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у ГУ ДФС в Івано-Франківській області, Івано-Франківському управлінні, Івано-Франківській ДПІ як фізична особа-підприємець. В період з 01.01.2014 року по 23.01.2019 року звітність підприємцем до Івано-Франківської ДПІ не подавалась. Щодо отриманих доходів за IVквартал 2018 року повідомлено, що відомості з Державного реєстру за останній звітний період (квартал) надаються через 50 днів після його закінчення. В період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року ОСОБА_2 у графі «сума доходу» вказано 1700 грн.

З відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми отриманих доходів та утриманих податків відносно ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року зазначено 22300,28 грн, 4906,07 грн (АТ «Укрсиббанк»),1514,40 грн. (Пат «КБ «Актив-Банк»)

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд правильно виходив з положень ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», враховуючи матеріальне становище сторін, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку, а також те, що обов'язок утримувати дитину є обов'язком як матері, так і батька, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, ухваливши стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 28 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував те, що відповідач працює, сплачує аліменти за рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2009 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11., ІНФОРМАЦІЯ_5, а також перебуває у зареєстрованому шлюбі, та має на утриманні дитину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7.

З таким висновком апеляційний суд не повністю погоджується з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановивши, що відповідач працює, має нерегулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення способу стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі у справі, оскільки таке волевиявлення позивача мало місце і не може заперечуватись.

Однак вирішуючи спір та визначаючи розмір аліментів у розмірі 1500 гривень, суд першої інстанції не з'ясував і не врахував рід занять відповідача (індивідуальна адвокатська практика), не витребувавши відповідні докази про його доходи, а також вік дитини - неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потреби дитини з урахуванням його віку, знаходження сина на утриманні матері (позивача). Ці обставини мають істотне значення, оскільки обов'язок щодо забезпечення догляду за дитиною, її гармонійного як інтелектуального, так і фізичного розвитку, піклування про стан здоров'я дитини покладений також і на відповідача, як на батька дитини.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» (який діяв на час ухвалення оскаржуваного рішення) прожитковий мінімум для дітей віком до шести становить з 01 січня 2018 року - 1492 грн, з 01 липня 2018 року - 1559 грн, з 01 грудня 2018 року - 1626 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (який діє на час перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції) встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Аналізуючи зазначені норми закону, апеляційний суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини.

Таким чином, кошти в розмірі 2000 грн. на утримання п'ятнадцятирічного сина від батька є помірною сумою, яка не є завищеною в сьогоднішніх умовах проживання, з урахуванням віку, потреб дитини та не є такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Будь-які докази погіршення здоров'я платника аліментів, відсутність доходів, тощо, в результаті чого у нього погіршився матеріальний стан, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, апелянтом у порядку статті 81 ЦПК України не доведено, можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому нею розмірі.

У судовому засіданні відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно, оскільки має на утриманні сина дружини - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_11 за рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2009 року. (а.с.52)

Апеляційний суд не враховує ту обставину, на яку вказує відповідач, оскільки у відповідача відсутній обов'язок щодо утримання сина дружини неповнолітнього ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_8,а аліменти на утримання сина ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_5, стягнені до його повноліття, якого він досягне уже 18 листопада 2019 року. При тому суд не враховує наявність заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 28051 грн., оскільки наявність заборгованості не має значення для визначення розміру аліментів на утримання іншої дитини.

Доводи апелянта про витрати на навчання, заняття плаванням, додаткові уроки з іноземних мов, що потребує значних коштів не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів, оскільки такі витрати, у разі спору, підлягають стягненню рішенням суду на підставі ст.185 СК України.

При цьому апеляційний суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дитини та сторін, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції з 1500 грн на 2000 грн, так як згідно положень сімейного законодавства суд повинен виходити з інтересів дитини, її потреб, приймаючи до уваги рід занять позивача, а також те, що довідка про доходи позивача не відображає реального його доходу, оскільки відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування. Цей факт не заперечується і самим відповідачем.

Таким чином визначений судом розмір аліментів 2000 грн є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в цілому підлягає зміні, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, тому рішення слід змінити в частині визначення розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції. Визначити розмір аліментів, які слід стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2000 грн щомісячно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції.

Визначити розмір аліментів, які слід стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2000 (двох тисяч) щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 1057 (тисячу п'ятдесят сім ) грн 20 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський