Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 640/6475/17

провадження № 61-46528св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Зуба Г. А.,

від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Кіся П. В., Коваленко І. П., Пилипчук Н. П.,

від 17 вересня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У квітні 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» (далі - ПАТ «Банк Золоті ворота», банк) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Н. А., про визнання договорів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 05 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком «Банк Золоті ворота» та українсько-американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «Влада-Промтекс» було укладено договір № 508 на мультивалютну кредитну лінію (невідновлювальну), за умовами якого, з урахуванням всіх змін до нього, банк за наявності вільних кредитних ресурсів зобов'язався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 1 202 168,00 доларів США (ліміт), 328 019 євро (ліміт), 247 503,00 грн (ліміт), а позичальник зобов'язувався на умовах, передбачених договором, повернути кредит у строк не пізніше 10 серпня 2011 року та сплатити проценти за користування ним у порядку та в розмірах, передбачених умовами кредитного договору. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 29 квітня 2011 року між банком та ОСОБА_4 (керівник підприємства) та його дружиною - ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 11-064, предметом іпотеки було визначено нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності. Позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 27 222 659,44 грн. Постановою Господарського суду Харківської області від 10 травня

2016 року у справі № 922/1948/14 українсько-американське спільне підприємством з іноземними інвестиціями «Влада-Промтекс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі № 640/1332/15-ц у рахунок погашення заборгованості у розмірі 27 222 659,44 грн за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 508 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. Під час виконання зазначеного судового рішення позивачу стало відомо, що 17 червня 2015 року приватний нотаріус посвідчив договір про поділ майна подружжя за реєстровим № 821, відповідно до якого у власність ОСОБА_5 перейшли 4/5 частин зазначеної квартири, а у власність ОСОБА_4 - 1/5 частина спірної квартири. У той же день між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу 4/5 частин вказаної квартири, яка є предметом іпотеки. Зазначав, що власники іпотечного майна протиправно, без згоди та повідомлення іпотекодержателя здійснили дії по відчуженню зазначеного майна на підставі вказаних договорів. Правоохоронними органами провадиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, щодо протиправних дій невстановлених осіб, які шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних документів та подальшої видачі зазначених документів, безпідставно зняли обтяження з вказаної квартири та шахрайським шляхом перереєстрували право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна, чим спричинили шкоду ПАТ «Банк Золоті ворота», який є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи позивачу стало відомо, що бланки документів, які надавалися ОСОБА_4 державному реєстратору для зняття арешту з іпотечного майна у вигляді ймовірної згоди іпотекодержателя, виготовлені не з тих друкарських форм, за допомогою яких надруковані бланки банку, а відтиски круглої печатки нанесені не печаткою позивача, а іншою печаткою. Також на підставі висновку судової почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 31 березня 2017 року № 80 підписи від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» ОСОБА_12. на зазначених вище бланках документів, які надавалися

ОСОБА_4 державному реєстратору для зняття арешту з іпотечного майна, виконані не ОСОБА_12., а іншою особою.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір поділу майна подружжя, посвідчений 16 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу

Салига Н. А. за реєстровим № 821, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 17 червня 2015 року № 10078949; визнати недійсним договір купівлі-продажу

4/5 частин квартири АДРЕСА_1, посвідчений 17 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А. за реєстровим № 826, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 17 червня 2015 року № 10079357; відновити у Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку за іпотечним договором

від 29 квітня 2011 року № 11-064 з моменту вчинення запису.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» задоволено частково. Визнано недійсним договір поділу майна подружжя від 17 червня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А. за реєстровим № 821, відповідно до якого у власність ОСОБА_5 перейшли 4/5 частки квартири АДРЕСА_1, а у власність ОСОБА_4 - 1/5 частина вказаної квартири. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 від 17 червня

2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу

Салигою Н. А. за реєстровим № 826. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поділ спірної квартири між подружжям та наступна купівля-продаж були здійснені на підставі неправомірного вилучення запису про обтяження іпотекою нерухомого майна за недостовірною довідкою від імені банка, який є іпотекодержателем. Отже, майно, яке було предметом іпотеки відчужено без письмової згоди іпотекодержателя, права якого підлягають захисту у визначений ним спосіб.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня

2018 року апеляційну скаргу представникаОСОБА_4 - ОСОБА_9 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що на час укладення договорів поділу майна подружжя та купівлі-продажу квартири від 17 червня 2015 року спірна квартира перебувала під забороною відчуження на підставі договору іпотеки

від 29 квітня 2011 року, проте з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі підробленого листа були вилучені записи про вказані обмеження, у зв'язку з чим на момент укладення спірних договорів згода іпотекодержателя нотаріусом не вимагалась.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах ОСОБА_4, ОСОБА_6 просять скасувати оскаржені судові рішення у частині задоволення позову та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що апеляційний суд помилкового відніс справу, яка переглядається, до малозначної та розглянув її у порядку спрощеного провадження, не врахувавши ціну позову, складність справи та її виняткове значення для учасників. Апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідачів про призначення судових почеркознавчої та техніко-криміналістичної експертиз. У матеріалах справи містяться не засвідчені копії висновків судових експертиз, які суди поклали в основу оскаржених рішень. Банк самостійно зняв обтяження за іпотечним договором, оскільки особа, яка мала довіреність банку та уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота», була працівником банку, викликалась як свідок до суду першої інстанції, але ігнорувала судові повістки. Право на поділ майна подружжя не залежить від наявності іпотечного договору. Позивач не надав належного та допустимого доказу на підтвердження наявності вироку у кримінальному провадженні, який би вступив у законну силу, щодо підробки офіційних документів та винних у цьому осіб.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, отже має право на захист своїх інтересів в апеляційному суді, який помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних. Інші доводи касаційної скарги є аналогічними з доводами касаційної скарги ОСОБА_4

Відзиву на касаційні скарги від позивача не надходило

До Верховного Суду надійшов відзив на касаційні скарги від ОСОБА_5, в якому вона просить задовольнити касаційні скарги та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для можливості належного проведення експертиз.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота»

(правонаступником якого є ПАТ «Банк Золоті ворота») та українсько-американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «Влада-Промтекст» укладено договір № 508 на мультивалютну кредитну лінію (відновлювальну) з подальшими змінами, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у poзмipi, що не перевищує 1 202 168 доларів США, 328 019 євро, 247 503 грн, а позичальник зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит у строк не пізніше 10 серпня 2011 року та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та в розмірах, передбачених пунктом 1.1 кредитного договору (т. 1, а. с. 32).

З метою забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору

29 квітня 2011 року між банком й ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір № 11-064, відповідно до умов якого останні передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 31). У той же день нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т. П. накладено заборону на відчуження вищезазначеної квартири до припинення або розірвання іпотечного договору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області

від 23 серпня 2016 року, у справі № 640/1332/15-ц позов ПАТ «Банк Золоті ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено. У рахунок погашення заборгованості у розмірі 27 222 659,44 грн за кредитним договором від 05 вересня № 508 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, про визнання іпотечного договору недійсним відмовлено (т. 1, а. с. 59-78).

Постановою Господарського суду Харківської області від 10 травня

2016 року у справі № 922/1948/14 українсько-американське спільне підприємство з іноземними інвестиціями «Влада-Промтекст» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а. с. 77-85).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

від 05 грудня 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 18 вересня 2014 року № 200/14 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Золоті ворота» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» ОСОБА_12. (т. 1, а. с. 105-107).

17 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А. за реєстровим № 821 посвідчено договір про поділ майна подружжя, за яким припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та передано у приватну власність ОСОБА_5 4/5 частин зазначеної квартири, а у власність ОСОБА_4 -

1/5 частину (т. 1, а. с. 27).

17 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А. за реєстровим № 826 було посвідчено договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відчуження 4/5 частин спірної квартири, та право власності зареєстровано за новим власником ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 29).

Заборона на відчуження квартири АДРЕСА_1 була знята на підставі листів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» ОСОБА_12. від 05 червня 2015 року № 1724-11-2 та № 1724-12-2 до реєстраційної служби про припинення іпотечного договору від 29 квітня 2011 року № 998 (т.1, а. с. 89).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи, складеного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України 31 березня 2017 року № 80, проведеної у кримінальному провадженні № 0001074, підписи від імені ОСОБА_12. на листах від 05 червня 2015 року № 1724-11-2 та

№ 1724-12-2 виконані не ОСОБА_12., а іншою особою (т. 2, а. с. 20-24).

Висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України

від 04 квітня 2017 року № 81 встановлено, що відбитки круглої печатки

ПАТ «Банк Золоті ворота» на листах від 05 червня 2015 року № 1724-11-2 та № 1724-12-2 нанесені не печаткою ПАТ «Банк Золоті ворота», експериментальні зразки відбитків якої надані на дослідження, а іншою печаткою. У наданих на дослідження листах ПАТ «Банк Золоті ворота»

від 05 червня 2015 року № 1724-12-2, № 1724-11-2 відбитки круглої печатки ПАТ «Банк Золоті ворота» нанесені за допомогою рельєфного еластичного кліше. Бланки наданих на дослідження двох листів від 05 червня 2015 року № 1724-12-2, № 1724-11-2 виготовлені різними засобами: бланки досліджуваних документів відтворені електрофотографічним способом друку, а фірмові банки ПАТ «БанкЗолоті ворота» надруковані за допомогою форм плоского офсетного друку (т. 2., а. с. 29-36).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої-другої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На підставі частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку»правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16.

Пунктом 2.3.5 іпотечного договору від 29 квітня 2011 року передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний не здійснювати відчуження, заміну або будь-яку передачу майна, в тому числі наступну іпотеку, оренду, без письмової згоди іпотекодержателя.

Встановивши, що договір поділу майна подружжя та договір

купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1 від 17 червня 2015 року були укладені без згоди іпотекодавця, що підтверджено висновками судово-почеркознавчої експертизи

від 31 березня 2017 року № 80 та судової техніко-криміналістичної експертизи від 04 квітня 2017 року № 81, які проведені у межах кримінального провадження, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання спірних договорів недійсними.

Відповідно до частин першої, п'ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Посилання касаційної скарги на те, що судами попередніх інстанцій було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судових почеркознавчої та техніко-криміналістичної експертиз, не можуть бути взяті до уваги, оскільки підставою для призначення експертиз відповідачі зазначали те, що надані позивачем копії висновків судових експертиз не були належним чином засвідчені та викликають сумніви у зв'язку з наданням матеріалів для дослідження зацікавленою стороною. Суд першої інстанції навів мотиви відмови у задоволенні клопотання відповідачів про призначення судових експертиз, врахувавши розумний строк розгляду справи, а також те, що зазначені висновки не були визнані неповними або неясними, витребував належним чином завірені копії зазначених висновків експертиз та надав їм правову оцінку.

Аргументи касаційної скарги щодо помилкового розгляду судом апеляційної інстанції справи, яка переглядається, у порядку спрощеного провадження відхиляються колегією суддів, оскільки на підставі частини другої

статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Справа, яка переглядається, не відноситься до переліку справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеного, оскаржені судові рішення є такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк