ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2161/19
Провадження № 22-ц/4820/2159/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Шевчук В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що він є власником 63/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 є власником інших 37/100 частин житлового будинку. У 2018 році відповідач проводив ремонтні роботи щодо заміни перекриття та покрівлі з шифера на металочерепицю на належній йому частині житлового будинку. Під час проведення ремонтних робіт ним було частково знято шифер з покрівлі частини будинку, яка належить позивачу, та натягнуто поліетиленову плівку в цій частині. Позивач вказував, що після закінчення ремонтних робіт знятий з його частини будівлі шифер не було встановлено на його попереднє місце, в результаті чого під впливом атмосферних опадів поліетиленова плівка зіпсувалась та почалось затікання води від якого відбулось руйнування стін і дерев`яних елементів даху. Відповідно до висновку експерта матеріальний збиток заподіяний діями ОСОБА_1 майну позивача становить 11 443,00 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 заподіяно також моральну шкоду, оскільки він зазнав душевних переживань з приводу пошкодження його майна.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в сумі 11 443,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11 443,00 грн. матеріальної шкоди та 800 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 63/100 частині домоволодіння, яка належить на праві власності позивачу, спричинено майнову шкоду з вини відповідача, а тому відповідач повинен нести відповідальність за спричинену шкоду, розмір якої відповідачем не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд ухвалюючи рішення послався на звіт ПП «Ізяслав-Експерт» від 29.03.2019 року про оцінку заподіяної шкоди, однак на момент винесення рішення суду строк дії цього звіту закінчився. Крім того, вважає, що даний звіт вказує вартість пошкодженого майна позивача, однак не встановлює причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою. Вказував, що суд неправомірно не взяв до уваги лист виконавчого комітету Славутської міської ради №04-31/1252 від 25.09.2019 року, який свідчить про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, що могло привести до руйнування даху на його частині домоволодіння не з вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засіданні учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Від представника апелянта ОСОБА_3 , надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримують в повному обсязі.

Від ОСОБА_2 теж надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 63/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником 37/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, та проти чого не заперечували сторони в судовому засіданні та визнано ними, восени 2018 року ОСОБА_1 проводив ремонтні роботи щодо заміни перекриття та покрівлі з шифера на металочерепицю на своїй частині житлового будинку АДРЕСА_1 . При цьому ним було узгоджено його дії з ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що після закінчення ремонту покрівлі та заміни покрівлі будинку, знятий шифер з частини покрівлі, яка належить позивачу, ОСОБА_1 не було встановлено на місце. З осені 2018 року по теперішній час під впливом атмосферних опадів поліетиленова плівка, яка була покладена замість знятого шифера зіпсувалася, в отвір почала затікати вода, внаслідок чого проходить руйнація стін та дерев`яних елементів даху.

Відповідно до звіту від 29.03.2019 року про незалежну оцінку майна визначення матеріального збитку, завданого власнику житлового будинку, складеного ПП «Ізяслав -Експерт» від 29.03.2019 року, вартість пошкодженого майна в будинку АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки становить 11 443 грн.

З вказаної оцінки, також, вбачається, що під час огляду об`єкта оцінки, які були пошкодження внаслідок атмосферних опадів затоплення водою і талим снігом, а також демонтажними роботами під час розбирання перекриття та покрівлі, виявлено отвір в покрівлі даху на ділянці, яка належить ОСОБА_2 , а саме відсутність трьох шиферин з одного боку і трьох шиферин з другого боку, з житлового приміщення (по плану 1-6) повністю демонтоване перекриття та покрівля, під час демонтажних робіт 16 шиферин пошкоджені і в подальшому не придатні для використання.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на це, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростував.

Установивши, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок проведення відповідачем ремонтних робіт по перекриттю покрівлі частини житлового будинку, який належить сторонам на праві часткової власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди на ремонт частини житлового будинку яка належить ОСОБА_2 в розмірі 11 443 грн.

Розмір моральної (немайнової) шкоди судом першої інстанції обґрунтовано визначено з урахуванням дійсних обставин справи. Суд правильно виходив із того, що у результаті винних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із пошкодженням покрівлі частини його будинку він переніс моральні переживання і незручності.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір майнової шкоди позивачем не доведено, звіт про оцінку ПП «Ізяслав-Експерт» від 29.03.2019 року не є належним доказом по справі є необґрунтованими, оскільки відповідачем належних та допустимих доказів на його спростування, або які б поставили під сумнів його правильність, не надано.

Твердження апеляційної скарги про недоведеність позивачем вини відповідача у завданні шкоди безпідставні, оскільки згідно зі статтею 1166 ЦК України обов`язок доказування відсутності вини у заподіяній шкоді покладено саме на відповідача.

Інші доводи, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк