ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3980/19 Номер провадження 22-ц/814/3169/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,

секретар Зеленська О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Любові Володимирівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що згідно рішення Київського районного суду міста Полтави від 08 вересня 2015 року відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн. щомісячно. Однак відповідач відмовляється сплачувати аліменти в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 45 599 грн.

З наведених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 333 730 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2015 року по 31 березня 2019 року в розмірі 45 599 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Черненко Л.В. оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її корить неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 333 730 грн.

Вважає, що районним судом не взято до уваги, що з моменту ухвалення рішення районним судом про стягнення аліментів, відповідач, нехтуючи обов`язком щодо утримання дитини, відмовляється сплачувати аліменти у повному обсязі у результаті чого, згідно довідки Київського ВДВС м. Полтави від 12 квітня 2019 року утворилася заборгованість у сумі 45 599 грн. В свою чергу пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року у цивільній справі №552/4265/16-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -ку народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно рішення Київського районного суду міста Полтави від 08 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний до сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 червня 2015 року.

Виданий за даним рішенням виконавчий лист №552/3347/15-ц від 09 вересня 2015 ро-ку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Також судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02 квітня 2019 року №16706, виконаного державним виконавцем Київського ВДВС м.Полтави, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1 000 грн. за період, з червня 2015 року по березень 2019 року становить 45 599 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, унаслідок чого, у позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені), як відповідальності за прострочення сплати аліментів, в сумі, яка дорівнює сумі заборгованості за аліментами, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованос-ті зі сплати аліментів від 02 квітня 2019 року №16706, виконаного державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами, що стягу-ються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1 000 грн. за період, з червня 2015 року по березень 2019 року становить 45 599 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Вказаною нормою не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Позивачем обрахована загальна сума пені за несплату аліментів у розмірі 333 730 грн.

Разом з тим, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції вірно виходив з діючої редакції частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, якою фактично пом`якшено майнову відповідальність відповідача за невиконання зобов`язання та визначено, що загальний розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням встановленого, районний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовано стягнувши з ОСОБА_4 на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2015 року по 31 березня 2019 року в розмірі 45 599 грн., що фактично дорівнює сумі заборгованості за аліментами.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Любові Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.