Ухвала

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 752/746/17-ц

провадження № 61-9336ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року у складі судді

Писаної Т. О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень попередніх інстанцій

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 03 жовтня

2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з апеляційними скаргами на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року і йому вже було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, що відповідно допункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки він, попередньо звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі, не оскаржував її з одних і тих самих підстав, як вказав апеляційний суд. Відмова у відкритті апеляційного провадження, порушує основоположні принципи судочинства, а також норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, надано заявнику строк до 28 листопада 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду квитанцію про сплату судового збору.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом першим частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2019 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Установивши, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з апеляційними скаргами на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від

17 лютого 2017 року, з цього питання є ухвала апеляційного суду від 30 червня 2017 року та від 02 травня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд, відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, судом обмежено право заявника на судовий захист не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 18 жовтня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

О. В. Ступак

В. В. Яремко