Справа № 408/2513/18-ц
№ 2/408/485/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд

у складі: головуючого-судді: Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Євсузького старостинського округу Біловодської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Євсузького старостинського округу Біловодської селищної ради з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2.

У зазначений законом строк нею було подано заяву до Біловодської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Постановою Біловодської державної нотаріальної контори №253/02-31 від 13.03.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з розбіжністю у номерах будинку.

До складу спадкового майна померлої ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1. Однак, при укладенні договору купівлі-продажу між спадкодавцем ОСОБА_2 та радгоспом «Степовий» в розділі місцезнаходження майна помилково вказали цифрами 13.

У зв'язку з наведеним просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву по розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 - «ОСОБА_1», відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.03.1959 року, ОСОБА_2 вказана матір'ю ОСОБА_3. (а.с.33,34).

З копії договору купівлі-продажу, укладеного 03 березня 1993 року між ОСОБА_2 та радгоспом «Степовий», вбачається, що при складанні тексту договору, в розділі місцезнаходження придбаної квартири АДРЕСА_1, номер будинку зазначено цифрами 13, в той час як прописом вказано «дванадцять», у реєстраційному штампі Бюро технічної інвентаризації номер будинку зазначено 13 (а.с.18-21).

З копії технічного паспорту на житловий будинок на ім'я ОСОБА_2 слідує, що у графі адреса вказано «АДРЕСА_1» (а.с.12-17).

З відповіді «КП Біловодське бюро технічної інвентаризації» №24 від 23.02.2018 року слідує, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві Договору купівлі-продажу №439 від 03.03.1993 року (а.с.9)

З довідки виданої Євсузьким старостинським округом Біловодської селищної ради №300 від 27.03.2018 року вбачається, що житловому будинку АДРЕСА_1 був присвоєний №11 (а.с.10), згідно рішення виконавчого комітету Євсузької сільської ради №3 від 14.04.2016 року (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22)

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій слідує, що державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неможливістю встановлення адреси спадкової квартири. (а.с.8)

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) померла, в зв'язку з чим втратила свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторно документ про право власності або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу з виправленням помилково зазначеної адреси, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,265,268ЦПК України, ст. ст. 1261, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кускова Т.В.