Справа № 182/2491/19
Провадження № 2/0182/1929/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомиров І.В.

секретаря - Гавриленко І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, який уточнювала.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її батькові ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 грудня 1962 року № 2-5133, посвідченого Нікопольською міською державною нотаріальною конторою, а також договору дарування від 24 лютого 1954 року № 2-896, посвідченого Нікопольською міською нотаріальною конторою належало 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Також 1/6 частина вказаного житлового будинку з надвірними будівлями належала її рідному брату ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 24 лютого 1960 року № 1-336, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначені 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 спадковим майном не розпорядився.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його діти: позивач, її рідна сестра ОСОБА_6 , а також брат ОСОБА_5 , який відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини) прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із ним на момент смерті та після його смерті користувався спадковим майном, але за життя належним чином не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 спадковим майном також не розпорядився.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 10/18 частин спірного будинку належить в рівних частках позивачу та її рідній сестрі ОСОБА_6 (по 5/18 частин кожній).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Позивач звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та брата. Однак 18 жовтня 2017 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашова В.М. своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не були надані документи, що посвідчують право власності померлих на нерухоме майно.

У зв`язку з наведеними обставинами, ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 13/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 з яких 5/18 частин після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/6 частину після смерті брата - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 5/18 частин після смерті сестри - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явилася, 29 травня 2018 року та 13 березня 2019 року від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлена, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_3 про розгляд даної справи була повідомлена у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Однак відповідач відзиву на позов не надала та жодних заяв або клопотань від неї до суду не надходило.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не заперечила проти позову суд вважає можливим за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 529 ч. 1 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при успадковуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти (у тому числі усиновлені), подружжя та батьки померлого.

Згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який доводиться батьком позивачу (а.с.10,12).

Після його смерті відкрилася спадщина на 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , які належали йому на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 грудня 1962 року № 2-5133, посвідченого Нікопольською міською державною нотаріальною конторою, а також договору дарування від 24 лютого 1954 року № 2-896, посвідченого Нікопольською міською нотаріальною конторою (а.с.19).

На випадок своєї смерті спадковим майном ОСОБА_4 не розпорядився, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16 липня 2018 року № 52626875 (а.с.29,55).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його діти: ОСОБА_1 - позивач по справі, її рідна сестра ОСОБА_6 , а також брат ОСОБА_5

ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини) прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із ним на момент смерті та після його смерті користувався спадковим майном, але за життя належним чином не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с.11).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 спадковим майном не розпорядився, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16 липня 2018 року № 52618812 (а.с.29,53).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору дарування від 24 лютого 1960 року № 1-336, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.19).

Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 немає.

Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги після смерті брата ОСОБА_5 , оскільки її рідна сестра ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

ОСОБА_1 звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та брата.

18 жовтня 2017 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашова В.М. своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не були надані документи, що посвідчують право власності померлих на нерухоме майно (а.с.20,21).

У суду не викликає сумніву той факт, що 5/18 частин та 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належать спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки дані обставини підтверджуються довідкою КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1232 від 07 липня 2017 року (а.с.19)

Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька та брата, та приймаючи до уваги той факт, що спадкодавці правомірно набули право власності на спадкове майно, суд вважає доцільним частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/6 частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , задоволенню не підлягають з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що вказана частина спірного житлового будинку належала ОСОБА_6 на підставі рішення народного суду м. Нікополя від 25 квітня 1989 року (а.с.19,45).

За життя ОСОБА_6 розпорядилася спадковим майном та 14 лютого 2008 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М. за реєстровим № 368, яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 та усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла ОСОБА_3 (а.с.35).

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 16 березня 2017 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та 23 червня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 2-814) (а.с.48).

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням викладених обставин, оцінивши належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, суд з метою недопущення порушення майнових прав та інтересів інших осіб, вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, ст.ст. 321,1220-1222,1261,1268 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 5/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров