Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 369/5268/17
Номер провадження 22-ц/824/1807/2019
Головуючий у суді першої інстанції Л.М. Ковальчук
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
23 січня 2019 року місто Київ

Номер справи 369/5268/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач Боярська міська рада Києво - Святошинського району Київської

області

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області

на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2018 року ухвалене у складі судді Ковальчук Л.М., в приміщенні Києво - Святошинського районного суду Київської області об 11 год. 59 хв., повне рішення складене 25 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року Боярська міська рада Києво - Святошинського району Київської області звернулася до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про розірвання договору найму (оренди) земельної ділянки, зобов'язання привести земельну ділянку у попередній стан шляхом звільнення її від самовільно встановлених будівель і споруд, повернення земельної ділянки, мотивованим тим, що 18.01.2006 року між сторонами було укладено договір найму (оренди) земельної ділянки на підставі рішення Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області від 29.09.2005 року за № 40/2190, згідно якого наймач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0775 (775 кв.м.), яка перебуває у комунальній власності та розташована в межах м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області (4-й оціночний район) за адресою: АДРЕСА_1. Умовами договору, зокрема, було визначено цільове призначення земельної ділянки, яким є будівництво і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, також договором сторони визначили право наймодавця змінювати ставку орендної плати на землю згідно закону. Відповідач порушив умови договору, не зважаючи на зміни у податковому законодавстві та всупереч рішенню Боярської міської ради щодо зміни ставки орендної плати на землю та листа від 21.08.2014 року, не виконав умови п.2.3.6, 2.3.7 Договору та не уклав додаткову угоду з метою приведення положень Договору до вимог чинного законодавства, що призвело до несвоєчасної та неповної сплати наймачем орендної плати за користування спірною земельною ділянкою. Крім того, відповідачем використовується земельна ділянка не за призначенням, оскільки у ході проведення обстеження було встановлено, що на земельній ділянці розміщено магазин та гараж, а доступ на територію обмежено парканом.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області.

Не погоджуючись із рішенням суду, Боярська міська рада Києво - Святошинського району Київської області подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував того, що відповідно до вказаних норм законодавства, договір оренди землі може бути розірваний за умов систематичної несплати орендної плати. Всупереч вимогам закону суд ухвалив рішення яким позбавив Боярську міську раду Києво - Святошинського району Київської області, як власника земельної ділянки, вимагати від орендаря виконання умов договору оренди та належного використання орендованої земельної ділянки. Суд безпідставно не взяв до уваги акт обстеження земельної ділянки, яка є предметом спору по справі та підтверджує порушення відповідачем умов договору оренди від 18.01.2006 року.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ПилипчукГ.С. підтримала подану апеляційну скаргу, просила задовольнити її з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін як законне та обґрунтоване, посилаючись на доводи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Третя особа ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просила залишити без змін. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалася.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не вбачав правових підстав для задоволення позову Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області. При цьому суд виходив з того, що сам по собі акт обстеження спірної земельної ділянки та додані фотографії не можуть бути безспірними доказами того, що позивач використовує земельну ділянку за договором оренди з порушенням умов її цільового використання, оскільки на плані - схемі земельної ділянки, доданої до акту обстеження, неможливо встановити, який магазин зображений на схемі. Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних доказів того, який конкретно магазин міститься на вказаній земельній ділянці, що вказаний магазин належить відповідачу, не вказано його розмірів та на якій конкретно площі земельної ділянки розміщений вказаний магазин, про який зазначив позивач у позові. Долучені фотографії позивачем, на яких розташований паркан і магазин «Гурман Продукти», не містять відомостей, що вказані об'єкти знаходяться саме на спірній земельній ділянці та станом на 08 червня 2017 року магазин відсутній у переліку приміщень, які вказані в технічному паспорті.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Боярської міської ради від 29.09.2005 року №40/2190 між позивачем та відповідачем 18.01.2006 року укладено договір найму (оренди) земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. та зареєстрований в реєстрі за №2-73. Договір укладено строком на 49 років, починаючи з дати його реєстрації (п. 2.2.1. Договору).

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили, що наймодавець, згідно з рішенням чергової сесії Боярської міської ради IV скликання від 29.09.2005 року №40/2190, передає в найм (оренду), а наймач приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0775 (775 кв.м.), яка перебуває у комунальній власності та розташована в межах м. Боярки Києво - Святошинського району Київської області (4-й оціночний район) за адресою: АДРЕСА_1.

Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 48548, 95 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот сорок вісім гривень 95 копійок) та визначена відповідно до витягу з технічної документації про визнання нормативної оцінки земельної ділянки від 16.01.2006 року №567.

Цільове призначення земельної ділянки відповідно до п. 2.1.1. є будівництво і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Згідно п. 2.1.2. Договору наймач зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та виконувати обов'язки землекористувача.

Згідно акту обстеження земельної ділянки б/н від 24.02.2017 року, складеного депутатом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, начальником відділу містобудування та архітектури, начальником відділу землевпорядкування та кадастру та начальником юридичного відділу Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, встановлено що за адресою: АДРЕСА_1, виявлено самочинно встановлену тимчасову споруду (магазин) та гараж, чим порушено статті 28 та 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» затверджений Наказом Мінрегіонбуду України від 21.10.2011 року №244 та Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Боярка», затверджений рішенням сесії Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області від 26.12.2013 року № 40/1804.

Разом з тим, із наданих у судовому засіданні апеляційної інстанції пояснень представника позивача, що визнавалося ОСОБА_4, вбачається, що він без згоди позивача передав спірну земельну ділянку у суборенду іншій особі. Відповідач не заперечував розміщення на цій земельній ділянці магазину, власником якого є особа, якій він передав у суборенду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. В матеріалах справи міститься договір суборенди земельної ділянки від 01.07.2009 року укладений між ОСОБА_4. та ФОП ОСОБА_10 (а.с. 91-93 т.1).

За таких обставин, суд вважає доведеним факт розташування магазину на спірній земельній ділянці, а тому висновок суду про те, що цей факт недоведений позивачем є помилковим. І відповідач і третя особа зазначену обставину визнають та не спростовують. Таким чином, відповідач дійсно порушує умови договору найму (оренди) земельної ділянки, оскільки земельна ділянка в певній її частині використовується не за цільовим призначенням, але на частині спірної земельної ділянки знаходиться нерухоме майно яке належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та звільнити земельну ділянку від якого просить позивач.

Так, заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності за кожним на Ѕ гаражного приміщення, Ѕ сараю «Б», Ѕ вбиральні «В», що розміщені за адресою: АДРЕСА_1. Згідно висновків викладених у заочному рішенні Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року зазначене майно є спільним сумісним майном подружжя, право власності на Ѕ частку якого визнано за ОСОБА_5, яка не залучена до участі у даній справі в якості відповідача не дивлячись на те, що позивач заявив вимогу про приведення земельної ділянки в первісний стан, тобто у стан в якому вона була на дату укладення договору оренди земельної ділянки. Будівництво вказаного в рішенні суду нерухомого майна відповідає цільовому призначенню та умовам використання земельної ділянки, оскільки вона передавалась в найм для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель (а.с. 7 т.1).

Зазначених обставин судом першої інстанції з'ясовано не було. Позивач не відмовлявся від вимог про приведення земельної ділянки в первісний стан і провадження у справі в цій частині вимог не закривалось, а тому дані позовні вимоги мали бути предметом розгляду суду першої інстанції.

Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що позивач просив суд розірвати договір найму (оренди) земельної ділянки від 18.01.2006 року укладений між Боярською міською радою Києво - Святошинського району Київської області та ОСОБА_4, зобов'язати відповідача привести земельну ділянку у попередній стан шляхом звільнення її від самовільно встановлених будівель і споруд, а саме демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду (магазин) і повернути земельну ділянку Боярській міській раді Києво - Святошинського району Київської області, але особа, якій належить зазначена споруда (магазин) також не залучена до участі у даній справі, але вирішенням даного спору, суд вирішить питання про права, обов'язки та інтереси даної особи щодо вказаної споруди.

Так, частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідачів чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Однак, суд першої інстанції, не врахувавши вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України, не роз'яснив належним чином позивачу його права, зокрема, щодо залучення до участі у справі колишньої дружини відповідача ОСОБА_5, як співвласника нерухомого майна, що розташоване на спірній земельній ділянці, у якості співвідповідача, а також не залучив до участі у справі у якості співвідповідача власника магазину (суборендаря), який розташований на спірній земельній ділянці. Суд не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, не роз'яснив позивачу про наслідки вчинення або не вчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав учасників процесу.

Разом з тим, на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучати до участі у справі інших осіб, як співвідповідачів, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області слід відмовити, у зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, як пояснив суду відповідач, отримавши лист Боярської міської ради від 21.08.2014 року про необхідність зміни розміру орендної плати (в цьому ж листі рада вимагала мати при собі технічну документацію необхідну для вирішення питання про зміну орендної плати), він одразу замовив технічну документацію для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Проте, суміжний землекористувач Боярське ЛВУМГ відмовився підписати акт прийому - передачі межових знаків, що є складовою частиною технічної документації. Про зазначене він повідомив Раду письмовою заявою, у якій також просив Раду переукласти договір оренди для зміни розміру орендної плати без підписання акту прийому - передачі межових знаків Боярським ЛВУМГ. Однак позивач листом від 23.05.2016 року відмовив йому в цьому. Відповідач стверджує, що він згодний укласти з Радою необхідні документи щодо зміни розміру орендної плати, яка буде відповідати вимогам закону, але саме Рада не укладає з ним ці документи через відсутність акту прийому - передачі межових знаків з суміжним землекористувачем Боярським ЛВУМГ.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Боярська міська рада Києво - Святошинського району Київської області не позбавлена права звернення до суду за захистом свого порушеного права із відповідним позовом, залучивши до участі у справі усіх відповідачів в залежності від змісту заявлених позовних вимог, предмету та підстав позову.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд у своєму рішенні не навів достатні мотиви на підставі яких дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність судового рішення дійсним обставинам справи, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим наявні підстави для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2018 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Боярській міській раді Києво - Святошинського району Київської області відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 07 лютого 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна