Справа № 496/1437/19
Провадження № 2-о/496/86/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі:

секретаря Желяпової О.Ф.,

заявник ОСОБА_1 ,

свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївська міська рада Одеської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд: встановити факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем бабусею ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявниці ОСОБА_4 , а за декілька років до її смерті помер батько заявниці та син ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Тому заявниця після смерті бабусі, як єдина спадкоємиця звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщина. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що нею не доведено факту постійного проживання із спадкодавцем на день смерті та було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання встановлення факту постійного проживання з померлою та прийняття спадщини за законом після смерті бабусі, тому заявник звернулась до суду з відповідною заявою.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, та в матеріалах справи міститься заява підписана головою Біляївської міської ради про розгляд справи за відсутності представника міської ради, не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_1 (а.с. 33).

Однак, суд ознайомившись з матеріалами справи, ухвалою від 14.08.2019 року, відмовив у прийняті заяви про визнання вимог ОСОБА_1 (а.с. 37), та призначив справу до судового розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити заявлені нею вимоги.

Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявниці ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 292 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58 (а.с. 30).

Син спадкодавця помер, тому заявниця, як онука після смерті бабусі, звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 22), але їй було повідомлено, що нею не надано доказів прийняття спадщини після смерті її бабусі та було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про встановлення факту постійного проживання з померлою та прийняття спадщини за законом після смерті бабусі, що підтверджується листом Біляївської районної держаної нотаріальної контори Одеської області № 1081/02-14 від 06.03.2019 року (а.с. 10).

З витребуваної судом копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що бабуся заявниці дійсно до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконавчого комітету Біляївської міської ради № 860 від 05.03.2019 р., № 877 від 23.04.2012 р. та актом від 05.03.2019 р. складеного депутатом міської ради в присутності свідків (а.с. 24, 25).

Факт постійного проживання заявниці з її бабусею за вищевказаною адресою також підтверджується Актом від 13.03.2019 р. складеним депутатом Біляївської міської ради Багуліною Т.Б. у присутності жителів м. Біляївка: ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживала за адресою АДРЕСА_1 з 1962 р. по день смерті. Також з нею проживали ОСОБА_1 1989 р.н. з дня народження та ОСОБА_8 , 1967 р.н. з 1988 р. (а.с. 9).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є сусідкою сім`ї заявниці, у вищевказаному будинку проживала її бабуся з дідусем, мати, батько та сама ОСОБА_1 з дня народження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що давно знав батька заявниці, який проживав з дружиною та донькою в будинку матері АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Інших спадкоємців померлої судом не встановлено.

Тому враховуючи те, що встановлення факту несе для заявниці певний юридичний наслідок, а саме можливість оформлення права на спадщину та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі вищенаведеного, дослідивши докази по справі, вислухавши свідків по справі, суд вважає доведеним той факт, що онука ОСОБА_1 постійно проживала в будинку із своєю бабусею ОСОБА_4 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 29, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 ), заінтересована особа: Біляївська міська рада Одеської області (місце знаходження 67600, Одеська область, м. Біляївка, пр. Незалежності, 9, ), про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2019 року.

Суддя Буран В.М.