Справа № 357/5855/18 Головуючий в суді І інстанції БондаренкоН.В.
Провадження № 22ц-824/1977/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

07 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Матвієнко Ю.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із цим позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1998 року до 15.09.2011 року, та від цього шлюбу вони мають двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Вказує, що проживає разом із дітьми, які знаходяться на її утриманні, і на даний час повнолітній син ОСОБА_5 продовжує навчання у Київському інституті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, тому він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, і вона щороку сплачує за навчання сина згідно договору № 2017-К-000533 - 21 700,00 грн., за проживання його у гуртожитку - 8500,00 грн., надає кошти на проїзд - 8000,00 грн. на навчальний рік, харчування - 20 000,00 грн. на рік, одяг та лікування - 10 000,00 грн. на рік, всього на рік - 68200,00 грн., що в місяць складає 6820,00 грн., натомість відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, сина не утримує, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина ОСОБА_5 в розмірі 3410,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання сином.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2018 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на те, що судом належним чином не з'ясовано обставин справи, не було наведено належних мотивів для задоволення позовних вимог про стягнення 3000, 00 грн. аліментів на період навчання сина, вважає такий розмір аліментів завищеним та він не в змозі платити такі кошти через свій скрутний майновий стан.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували з 15.08.1998 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2011 року. Від шлюбу сторони мають синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, якому виповнилося 18 років, є студентом 2-го курсу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», денної форми навчання за напрямом 081 «Право» (Цивільна та господарська юстиція») (наказ Національного університету «Одеська юридична академія» від 18.07.2018 №1932-77). Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік, що підтверджується довідкою №75-175 від 20.09.2018 року, що видана Київським інститутом інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеської ОСОБА_7» (а.с. 11).

13 листопада 2015 року ОСОБА_4 змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №109, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.9).

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с.123) 17.08.2017 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив прізвище на «ОСОБА_4», про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №80.

З Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.122) вбачається, що ОСОБА_5 з 17.10.2000 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується довідкою про склад сім'ї від 24.05.2018 року, що видана ОСББ «Леся» (а.с.12).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2011 року (а.с.15), з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дітей: сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 6000 гривень, починаючи з 26.01.2011 року до досягнення дітьми повноліття та стягнуто з ОСОБА_3 кошти на особисте утримання ОСОБА_9 в розмірі 3000 гривень, починаючи з 26.01.2011 року до досягнення дітьми трирічного віку. Рішення набрало законної сили 26.05.2011 року.

25 червня 2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 на утримання дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно з 6000 грн. до 5900 грн. Рішення набрало законної сили 07.07.2015 року (а.с.28-30).

Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2016 року (а.с.57) з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання дочки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи також вбачається, що син сторін ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та в період з понеділка по п'ятницю проживає у гуртожитку Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія».

Як вбачається з індивідуального договору №2017-К-000533 про підготовку фахівця (бакалавра) від 31.07.2017 року (а.с.10) загальна вартість навчання ОСОБА_5 в Національному університеті «Одеської юридичної академії» за кожен рік становить 21 700 грн.

Позивачка в підтвердження викладених в позові обставин надала квитанції про оплату за навчання сина ОСОБА_5 (а.с.77-79, 121) з яких вбачається, що 08.08.2017 року ОСОБА_4 сплатила 10 850 гривень за навчання студента ОСОБА_8 спеціальність: 081 Право, курс 1 за 1-семестер, форма навчання очна; 06.02.2018 року ОСОБА_4 сплатила 10 850 гривень за навчання студента ОСОБА_8 спеціальність: 081 Право, курс 1 за 2-семестер, форма навчання очна; 02.08.2018 року ОСОБА_4 сплатила 10 850 гривень за навчання студента ОСОБА_8 спеціальність: 081 Право, курс 2 за 1-семестер, форма навчання очна; 18.08.2017 року ОСОБА_4 сплатила 2 750 гривень за оплату гуртожитку за 1-семестр за студента ОСОБА_8; 22.09.2017 року ОСОБА_4 сплатила 1 500 гривень за оплату гуртожитку за 1-семестр за студента ОСОБА_8; 24.01.2018 року ОСОБА_4 сплатила 4 250 гривень за оплату гуртожитку за 2-семестр за студента ОСОБА_8; 28.08.2018 року ОСОБА_4 сплатила 4 250 гривень за оплату гуртожитку за 2 курс 1 семестр за студента ОСОБА_8; 03.09.2018 року ОСОБА_4 сплатила 850 гривень за оплату гуртожитку за 2 курс 1 семестр за студента ОСОБА_8.

Згідно довідки Білоцерківського міськрайонного центра зайнятості від 23.05.2018 року №1703 ОСОБА_4 не перебуває на обліку як безробітна в Білоцерківському міськрайонного центрі зайнятості(а.с.37).

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_3 працює на посаді ПП «Мінімаксавто» на посаді менеджера, заробітна плата становить 4 000 грн. Загальна сума доходу за період з 1 січня 2018 року по 30 червня 2018 року за винятком аліментів становить 20 000 грн (а.с.55).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне підприємство «Мінімаксавто» зареєстровано 12.03.2011 року, місце знаходження АДРЕСА_3, керівник - ОСОБА_12. Також зазначено, що ОСОБА_14 має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва юридичної особи або фізичної особи-підприємця (а.с.34).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 02.10.2009 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1830га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2(а.с.112).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 02.10.2009 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2(а.с.113).

Як вбачається з кредитного договору №109/08-ю від 11.09.2008 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит в Акціонерному товаристві «Індустріально-Експертному Банку» в сумі 394 100 доларів США (а.с.40-41).

Так, згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області №51330, станом на 01.06.2018 року заборгованість по аліментах ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання двох дітей становить 443 842 грн.07 коп., зі змісту довідки вбачається, що ОСОБА_3 за період з 2016 року сплачував аліменти різними сумами від 600 грн. до 4000 грн., жодного разу аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, не сплачувалися(а.с.90).

Даний факт також підтверджується квитанціями про здійснення касових операцій (а.с.58).

Згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області №201, станом на 01.09.2011 року заборгованість по сплаті аліментів становить 19 500 гривень по виконавчому листі №2-1174 від 15.02.2011 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на особисте утримання ОСОБА_9, в розмірі 3000 гривень, щомісячно і до досягнення дітьми трирічного віку (а.с.37).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 та ст. 142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч.3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вивчивши вимоги позовної заяви, доводи і вимоги апеляційної скарги та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка утримує сина ОСОБА_5 та у зв'язку із його навчанням дитина потребує матеріальної допомоги від батьків, однак відповідач добровільно допомоги по утриманню сина не надає, через що, з урахуванням наданих сторонами доказів та фактичних обставин справи, рівності обов'язку батьків у вихованні і утриманні дітей, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що він має скрутний матеріальний стан та не може сплачувати аліменти у визначеному розмірі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не було надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, оскільки повний текст оскаржуваного рішення не підписано суддею Бондаренко О.В., що є обов'язковою підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на час навчання сина у розмірі 3000 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_2) аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на час навчання у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 30 травня 2018 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 704, 80 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: