Провадження № 22-ц/801/2529/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 рокуСправа № 127/27593/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участю секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Юрченко Світлана Володимирівна, Приватне підприємство «Авто-Фортуна», про визнання недійсним договору комісії щодо продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування із незаконного володіння транспортного засобу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою його представником адвокатом Сніцаренко Анатолієм Анатолійовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 18 жовтня 2019 року в м. Вінниці суддею цього суду Королем О. П.,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С. В., Приватне підприємство «Авто-Фортуна», про визнання недійсним договору комісії щодо продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування із незаконного володіння транспортного засобу, мотивуючи його тим, що 07 листопада 2017 року позивач надала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довіреність строком на один рік з правом продати, обміняти, здати в оренду, страхувати належний їй автомобіль марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та повідомила, що у випадку продажу ціна продажу не має бути меншою за 25000 дол. США.

22 листопада 2017 року ОСОБА_2 уклав від імені позивача із ПП «Авто-Фортуна» договір комісії за № 5959/17/001164, у пункті 1 якого узгодив завідомо занижену ціну продажу автомобіля, а саме в розмірі 49000 грн. У подальшому ПП «Авто-Фортуна» реалізовано зазначений автомобіль ОСОБА_4 за ціною 49000 грн.

Пославшись на викладене та на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вступили в зловмисну домовленість щодо зниження ціни продажу спірного автомобіля більш ніж в 10 разів, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір комісії та договір купівлі продажу автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, витребувати із незаконного володіння цей автомобіль.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що існує реальна ймовірність того, що відповідач ОСОБА_4 до завершення розгляду справи відчужить спірне майно на користь третіх осіб, що може суттєво утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на автомобіль марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що оскаржувану ухвалу вважають необґрунтованою та просять задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 у поданому на апеляційну скаргу відзиві зазначила, що оскаржувану відповідачем ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З аналізу вищевикладеного випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

При задоволенні заяви про забезпечення позову та при обранні виду такого забезпечення, слід враховувати обраний спосіб судового захисту. Зазначений спосіб забезпечення позову повинен мати належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої, такий спосіб був спрямований.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист порушеного права, шляхом визнання недійсним договору комісії та договору купівлі продажу автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, витребування із незаконного володіння цього автомобіля.

07 листопада 2017 року ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) надала довіреність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з правом продати, обміняти, здати в оренду, страхувати належний їй автомобіль марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана строком на один рік та дійсна до 07 листопада 2018 року (а. с. 6).

22 листопада 2017 року ОСОБА_2 уклав від імені ОСОБА_1 із Приватним підприємством «Авто-Фортуна» договір комісії за № 5959/17/001164, у пункті 1 якого узгодив ціну продажу автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, в розмірі 49000 грн (а. с. 7-8).

Відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу № 5959/17/001164 від 22 листопада 2017 року Приватне підприємство «Авто-Фортуна» продало автомобіль марки Toyota моделі Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, ОСОБА_4 за ціною 49000 грн (а. с. 9-10).

Обрання судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на спірний автомобіль є таким, що відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та обмеження можливості користування майном, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема, спірне майно може бути відчужене, що унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, обраним нею способом, а навпаки, утруднить її правове становище, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення своїх порушених прав і інтересів.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що заява позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на спірне майно є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, тому, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану його представником адвокатом Сніцаренко Анатолієм Анатолійовичем, залишити без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року.