Справа № 369/7819/19
Провадження №4-с/369/95/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , боржник: АТ КБ «Приват Банк», зацікавлена особа: Старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна Оксана Василівна, про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Вимоги скарги мотивовані тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області 31.03.2015 року було ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Києво-Святошинським районним судом Київської області вирішено погашення заборгованості за кредитним договором № К2К4АЕ00000002 від 29.03.2006 року в сумі 17 489,32 доларів США, що за курсом 15,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2015 року складає 27 7905.29 гри. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Renault, модель: FС, рік випуску: 2001, тип ТЗ: пасажирський - В, № кузова шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50. ), шляхом реалізації предмета застави через проведення публічних торгів, відповідно до ЗУ «Про заставу» та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2 779,05 грн.

В подальшому судом було видано виконавчий лист, який ПАТ «ПриватБанк» було пред`явлено до виконання до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

В ході виконання даного рішення суду (виконавче провадження №48172604) державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить йому на праві власності (постанова від 23.10.2018), накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в банківських установах (постанова від 21.08.2018) на суму 307764,82 грн. а також звернуто стягнення на заробітну плату, яку я отримував в ДП «Кіоне і Нагель»(постанова від 23.10.2018) на суму 307764,82 грн.

Заявник вважає дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС в частині накладення арешту на нерухоме майно, кошти, що містяться на рахунках та звернення стягнення на заробітну плату незаконними, а постанови, відповідно до яких накладено арешт, підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Рішенням суду від 31.03.2015 №369/2538/15-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2К4АЕ00000002 від 29.03.2006 року в сумі 17 489,32 доларів США, що за курсом 15,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2015 року складає 27 7905.29 гри. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Renault, модель: FС, рік випуску: 2001, тип ТЗ: пасажирський - В, № кузова шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50. ), шляхом реалізації предмета застави через проведення публічних торгів, відповідно до ЗУ «Про заставу» та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Таким чином винесенням та виконанням постанови про арешт майна, постанови про арешт коштів та постанови про звернення стягнення на заробітну плату державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС порушено вимоги ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятимивідповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, питання щодо зміни порядку і способу виконання рішення суду за заявою ПАТ «ПриватБанк» вже було предметом розгляду Києво-Святошинським судом. Ухвалою суду №369/2538/15-ц від 26.03.2018 у задоволенні заяви про стягнення боргу було відмовлено.

Натомість державний виконавець неправомірно, всупереч порядку і способу виконання, встановленому рішенням суду від 31.03.2015,а також всупереч ухвалі суду від 26.03.2018 наклав арешт на кошти на рахунках в банківських установах, нерухоме майно та звернув стягнення на його доходи (заробітну плату)./

Копії постанов державного виконавця він не отримував, а тому був позбавлений можливості звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Про накладення арешту на нерухоме майно він дізнався лише 14.06.2019- після звернення до нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додається), після чого він дізнався й про арешт коштів (рахунків). Надати копію постанови про арешт коштів в банківських установах йому відмовились, тому надати її до суду не має змоги.

Тому на підставі вищевказаного просив суд визнати дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області по виконавчому провадженню №48172604 в частині накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , арешт коштів боржника та звернення стягнення на заробітну плату незаконними, скасувати, як незаконні,постанови, винесені державним виконавцем Києво- Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській областіпо виконавчому провадженню №48172604, а саме:

постанову від 23.10.2018 про арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 ;

постанову від 21.08.2018 про арешт коштів боржника на суму 307764,82 грн.

постанову від 23.10.2018 про звернення стягнення на заробітну плату на суму 307902,82 грн.

В судове засідання заявник повторно не з"явився та не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся судом.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області 31.03.2015 року було ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Києво-Святошинським районним судом Київської області вирішено погашення заборгованості за кредитним договором № К2К4АЕ00000002 від 29.03.2006 року в сумі 17 489,32 доларів США, що за курсом 15,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2015 року складає 27 7905.29 гри. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Renault, модель: FС, рік випуску: 2001, тип ТЗ: пасажирський - В, № кузова шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50. ), шляхом реалізації предмета застави через проведення публічних торгів, відповідно до ЗУ «Про заставу» та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2 779,05 грн.

В подальшому судом було видано виконавчий лист, який ПАТ «ПриватБанк» було пред`явлено до виконання до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

В ході виконання даного рішення суду (виконавче провадження №48172604) державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить йому на праві власності (постанова від 23.10.2018), накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в банківських установах (постанова від 21.08.2018) на суму 307764,82 грн. а також звернуто стягнення на заробітну плату, яку він отримував в ДП «Кіоне і Нагель»(постанова від 23.10.2018) на суму 307764,82 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись у суд з даною скаргою, заявник просить визнати неправомірними та скасувати постанову від 23.10.2018 про арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 ; постанову від 21.08.2018 про арешт коштів боржника на суму 307764,82 грн.; постанову від 23.10.2018 про звернення стягнення на заробітну плату на суму 307902,82 грн.

Підстав для визнання неправомірною та скасування вказаної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження заявник не зазначає.

З урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та встановлених судом обставин, приватний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження.

Суд також не погоджується з доводами заявника щодо неправомірності постанов старшого державного виконавця про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника.

Згідно ч. 1,ч. 2, ч. 5 ст. 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ст.ст. 52, 65, 66 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт.

Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Виходячи з наведених норм законодавства, слід дійти висновку, що існують два шляхи арешту майна боржника: шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, постанови виконавця про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди, в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» не повинні містити в собі опису майна, на яке накладається арешт.

Постанов про арешт майна та арешт коштів боржника заявник взагалі до суду не надав.

Проте, з приводу постанови про арешт коштів боржника слід додати, що відповідно до п. 8 Розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень» № 512/5 від 02.04.2012 року, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Таким чином, положення законодавства не містять імперативної норми, яка б вказувала на те, що перед винесенням постанови про арешт коштів боржника, виконавець зобов`язаний виявити дані кошти.

Доводи боржника про те, що старший державний виконавець не мав права накладати арешт на його майно та кошти з огляду на дію Закону "Про мораторій", суд не приймає з огляду на те, що вказаний Закон забороняє звертати стягнення на майно, а не накладати на нього арешт з метою забезпечення виконання рішення суду.

Підсумовуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна О.В. у виконавчому проваджені вчиняла виконавчі дії правомірно та законно, а постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та арешт коштів боржника винесені відповідно до чинного законодавства України.

Керуючись статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , боржник: АТ КБ «Приват Банк», зацікавлена особа: Старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна Оксана Василівна, про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Д. Медведський