Справа № 513/1219/17
Провадження № 2/513/18/19
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,
05 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати його, ОСОБА_1, батьком дитини ОСОБА_4, уродженки міста Одеса, народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 від матері ОСОБА_3 та внести зміни до актового запису, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про народження ОСОБА_4, вказавши у графі відомості про дитину прізвище: замість ОСОБА_4 - ОСОБА_1; у графі відомості про батька: замість ОСОБА_1 - ОСОБА_1, у графі дата народження батька зазначити ІНФОРМАЦІЯ_9.
Позов мотивує тим, що у січні 2015 року він познайомився з відповідачкою, з якою в подальшому стали проживати разом у зйомній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а згодом, 01 квітня 2016 року переїхали на іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачка народила дочку ОСОБА_5, реєстрація народження якої була проведена відповідачкою відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України без відома позивача. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою спільно проживали, вели спільне господарство та виховували дочку ОСОБА_5. В добровільному порядку встановити його батьківство відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 відповідачка відмовляється. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували.
Позивач суду пояснив, що він проживав разом з відповідачкою однією сім'єю та дійсно є батьком малолітньої дочки ОСОБА_5. Відповідачка відмовляється оформити його батьківство в органах реєстрації актів цивільного стану, не надає йому можливості спілкуватися із дочкою, турбуватися про неї, матеріально утримувати, тому він змушений звернутися до суду.
Відповідачці ОСОБА_3 судові повістки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 Однак, повертались з відмітками, що вона за вказаною адресою не проживає (а.с. 91, 117, 139, 158, 167, 173). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 171, 176).
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши позивача та його представника адвоката ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Як вбачається з копії актового запису про народження № 7092 від 04 серпня 2016 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Одесі. Батьками дитини зазначені громадяни України ОСОБА_9 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована по АДРЕСА_3 Підстава запису відомостей про батька дитини - заява матері від 04 серпня 2016 року. Відомості про батька дитини зазначені на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с. 63).
Статтею 7 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.91 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини, 2) за рішенням суду.
Частина 1 ст.126 СК України встановлює, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
У пункті 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що він є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, народженої відповідачкою ОСОБА_3, відомості про батька у свідоцтві про народження якої зроблені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, хоча на справді він є її біологічним батьком.
Як вбачається з договору оренди від 20 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, останній орендував квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, строком на 6 місяців з 01 квітня 2016 року з правом продовження договору. В договорі зазначено, що в квартирі будуть проживати 3 особи (а.с.10).
У відповідь на ухвалу суду від 29.01.2018 року, КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» інформує, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 спостерігалась дитячою поліклінікою з народження до липня 2017 року дільничним педіатром ОСОБА_11. На теперішній час дитина не знаходиться на обліку в КУ «ДМП №5» (а.с. 69).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року, за клопотанням представника позивача у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». Відбір біологічних зразків призначалось на 30 травня 2018 року та 26 червня 2018 року (а.с. 135, 144), про що відповідачка повідомлялась ( а.с.139-140, 147,180-181).
Однак, 10 липня 2018 року вищевказана ухвала була повернута до суду без виконання у зв'язку із тим, що в призначені дати ОСОБА_3 з дитиною - ОСОБА_4 до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків не з'явилась (а.с. 147).
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працював разом з позивачем, знає його з 2015 року. 01 травня 2016 року позивач приїжджав з відповідачкою до свідка у гості. Відповідачка була вагітною, вони проживали разом, між ними існували сімейні відносини. Згодом позивач йому зателефонував, був дуже радісний та повідомив, що став батьком, відповідачка народила від нього дочку. Зі слів позивача свідку відомо, що з моменту народження останній піклувався про дитину. В даний час сторони разом не проживають і відповідачка не дозволяє позивачу бачитись з дитиною.
Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що позивач - його друг, він знає його з 2011 року. Йому відомо, що до народження дитини позивач та відповідачка проживали разом на зйомній квартирі в м.Одеса. Свідок бачив позивача та відповідачку разом на святкуванні дня народження у спільного знайомого, а потім у сестри позивача. Відповідачка була вагітною від позивача, який бажав народження дитини. Відповідач дійсно є батьком ОСОБА_4, 2016 року народження. Позивач забрав відповідачку та новонароджену доньку з пологового будинку, піклувався про дитину. Дитина проживала з позивачкою та відповідачем з моменту народження, приблизно влітку 2017 року відповідачка поїхала від позивача та не дозволяє йому бачитись з дитиною.
Надані позивачем фотографії підтверджують, що позивач та відповідачка до народження дитини разом проживали, відвідували своїх батьків та спільних знайомих; позивач забрав відповідачку та дитину з пологового будинку; сторони разом проживали (а.с.17-25).
Таким чином, досліджені судом докази є належними та допустимими, та підтверджують, що дитина народилася у період спільного проживання сторін як подружжя; до народження дитини позивач як батько 18.03.2017 року проходив флюорографію, забрав відповідачку та дитину з пологового будинку, піклувався про дитину. Отже, батьківство ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, доведено.
Відповідачка не з'являлась до експертної установи разом з малолітньою дитиною для проведення судово-генетичної експертизи, яка в цій категорії справ є обов'язковою, інших доказів, які б спростували надані позивачем докази не надала, як не надала і заперечень щодо позову.
Таким чином, позовні вимоги щодо визнання батьківства підлягають задоволенню.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
Враховуючи, що судом визнано позивача батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, враховуючи вимоги ст. 134 СК України, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про внесення відомостей до даного актового запису та вказати його батьком дитини.
Вимоги позивача в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 126, 128, 134, 145, 148 СК України, ст. ст. 3 -15, 89, 258, 259, 263, 264-265, 268, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м. Одеса, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 21 червня 1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, батьком дитини ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Одеса, реєстрація народження якої проведена 04 серпня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 7092.
Внести зміни до актового запису № 7092 від 04 серпня 2016 року про народження дитини ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Одеса, який складено Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вказавши прізвище дитини "ОСОБА_4" замість "ОСОБА_4, у відомостях про батька батьком дитини замість ОСОБА_9, зазначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м. Одеса, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 21 червня 1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4.
В задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідачки, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення, а відповідачкою - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2019 року.

Суддя А. І. Бучацька