Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 1323/5992/2012

провадження № 61-18744св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових Владислав Сергійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про забезпечення скарги.

В обґрунтування даного клопотання вказувала, що нею подано скаргу на неправомірні дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С. щодо визначення вартості нерухомого майна, оскільки звіт про проведення оцінки не відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна, визначена ним вартість майна є значно заниженою, що суттєво порушує права боржника.

З рецензії на звіт про оцінку майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , виконаної членом представництва Експертної ради Українського товариства оцінювачів ОСОБА_3 , вбачається, що зазначений звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, та може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. Відповідно до звітів про експертно-грошову оцінку земельних ділянок площею 0,4215 га, площею 1,1060 га, площею 1,3000 га; звіту про незалежну оцінку вартості нежитлових будівель і споруд загальною площею 1388,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реальна вартість зазначеного майна в сукупності становить 16 101 201 грн, а не 4 599 800 грн, як визначено у звіті фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , відтак визначена ним вартість понад у три з половиною рази нижча, порівняти з фактичною ринковою вартістю такого майна.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна: прохідної (літ. Б-1) загальною площею 14,4 кв. м, складу (літ. Д-2) загальною площею 1002,3 кв. м, вбиральні (літ. Є), воріт (№ 1), огорожі (№ 2), замощення (І), які розташовані на земельній ділянці площею 1,1060 га; будівель та споруд: гаража (літ. Г-1) загальною площею 371,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 0,4215 га; земельної ділянки площею 1,1060 га, кадастровий номер :05:022:0044, земельної ділянки площею 1,3000 га, кадастровий номер :05:022:0043, земельної ділянки площею 0,4215 га, кадастровий номер :05:022:0005, що розташовані по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 337675.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна задоволено.

Зупинено реалізацію арештованого нерухомого майна за лотом 337675: прохідної (літ. Б-1) загальною площею 14,4 кв. м, складу (літ. Д-2) загальною площею 1002,3 кв. м, вбиральні (літ. Є), воріт (№1), огорожі (№ 2), замощення (І), які розташовані на земельній ділянці площею 1,1060 га; будівель та споруд: гаража (літ. Г-1) загальною площею 371,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 0,4215 га; земельної ділянки площею 1,1060 га, кадастровий номер :05:022:0044, земельної ділянки площею 1,3000 га, кадастровий номер :05:022:0043, земельної ділянки площею 0,4215 га, кадастровий номер :05:022:0005, що розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доцільно зупинити реалізацію арештованого майна на підставі виконавчого листа, виданого 05 червня 2014 року на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2013 року у справі № 1323/5992/2012, оскільки невжиття заходів до забезпечення скарги може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» задоволено.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року скасовано та у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що процесуальні питання розгляду скарг на дії державних та приватних виконавців регламентовані розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Зазначеним розділом не передбачено можливості забезпечення вимог скарги шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна боржника аналогічно до забезпечення позову. Вжиття таких заходів для забезпечення вимог скарги не передбачено також і Законом України «Про виконавче провадження» у разі оскарження дій виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна боржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану судову постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С., призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належно ї оцінки тому, що відповідно до пункту 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; а також зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Зупинення реалізації арештованого майна відповідає засадам законності та забезпечення права на оскарження дій та рішень державного виконавця.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», у яких воно просило залишити оскаржувану судову постанову без змін, оскільки вона прийнята при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», про те, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як: забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Доводи в касаційній скарзі про те, що зупинення реалізації арештованого майна відповідає засадам законності, диспозитивності та забезпечення права на оскарження дій та рішень державного виконавця є необґрунтованими.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що усуді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк