Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 357/15623/15-ц

провадження № 61-31768св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргон», Білоцерківська міська рада Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року у складі судді Цуранова А. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2017 рокуу складі колегії суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., Березовенко Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргон» (далі - ТОВ «Аргон»), Білоцерківської міської ради Київської області, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити порядок користування земельною ділянкою.

Позов обґрунтований тим, що після смерті батька ОСОБА_2 вона отримала у спадщину 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «Аргон». Пізніше до статуту товариства були внесені зміни і її прийнято до складу його учасників на тих самих правах і з тією самою часткою, що належала її батьку.

04 грудня 2014 року відповідно до поданої нею заяви рішенням установчих зборів товариства прийнято рішення про її вихід зі складу учасників ТОВ «Аргон» з виплатою її частки у товаристві грошима та майном.

27 квітня 2015 року вона та ТОВ «Аргон» звернулися із заявами до міського голови про скасування договору оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 , яка перебуває в оренді товариства, а також з метою поділу цієї земельної ділянки на дві частини, а саме: площею 0,0579 га їй, а площею 0,1377 га - ТОВ «Аргон».

27 квітня 2015 року вона подала заяву міському голові про відмову від заяви про поділ земельної ділянки, а 09 червня 2015 року - про скасування договору оренди та поділ земельних ділянок на дві частини розмірами 0,1277 га та 0,679 га.

24 вересня 2014 року Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішенням № 1566-79-VІ про проведення робіт з виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок та поділу спірної земельної ділянки комунальної власності площею 0,1956 га на дві окремі земельні ділянки: площею 0,0579 га та площею 0,1377 га, без зміни її цільового призначення (розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств) для подальшої державної реєстрації земельних ділянок.

Просила суд скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 24 вересня 2014 року та розділити спірну земельну ділянку, на дві окремі земельні ділянки: площею 0,679 га їй, а площею 0,1277 га - ТОВ «Аргон».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2017 року, в позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довела, що Білоцерківська міська рада діяла поза межами наданих повноважень чи порушила встановлений законом порядок, а оскаржуване рішення від 24 вересня 2015 року порушує законні права та інтереси позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2017 року, просила скасувати ці рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

07 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

19 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 677/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

07 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 24 вересня 2014 року № 1566-79-VI встановлено проведення робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,1956 га з кадастровим номером: :06:016:0007 на АДРЕСА_1 приміщення 2 на дві окремі ділянки: земельна ділянка площею 0,0579 га та 0,1377 га. Поділ проведено без відома та згоди зацікавлених осіб та з порушенням законодавства. Суди не звернули уваги, що зазначений поділ є незручний, потребує під`їзду вантажного транспортну до офісно-складських приміщень як позивача так і відповідача.

Суди порушили принцип верховенства права.

Позивач двічі подавала клопотання про призначення судової земельної експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи. Проте суд першої інстанції відмовляв їй у проведенні експертизи, чим порушив норми цивільного законодавства і право на проведення судової експертизи.

Суд апеляційної інстанції відмовив позивачу в клопотанні про залучення доказів до матеріалів справи та не взяв до уваги, що докази вона отримала лише перед розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Аргументи інших учасників справи

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Аргон» просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Вважає касаційну скаргу безпідставною, такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Крім того, суди встановили, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності м. Біла Церква.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що після смерті ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 отримала у спадщину 1/2 частки у статутному капіталі ТОВ «Аргон».

04 грудня 2014 року рішенням учасників зборів ТОВ «Аргон» виведено зі складу учасників товариства ОСОБА_1 на підставі поданої заяви, а також вирішено виплатити ОСОБА_1 її частку у статутному капіталі товариства таким майном: нежитлова будівля, літера Б-2, площа 252,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; приміщення площа 29,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

18 червня 2014 року між Білоцерківською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Аргон» (орендар) укладено договір оренди землі № 115, згідно з яким ТОВ «Аргон» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку під розміщення складського приміщення та офісу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,1956 га.

ОСОБА_1 та ТОВ «Аргон» звертались до Білоцерківської міської ради з відповідними заявами відносно поділу земельної ділянки на АДРЕСА_1 на дві окремі земельні ділянки.

24 вересня 2015 року рішенням Білоцерківської міської ради Київської області №1566-79-VІ проведено поділ земельної ділянки комунальної власності площею 0,1956 га з кадастровим номером :06:016:0007 на АДРЕСА_4 приміщення 2, на дві окремі земельні ділянки: ділянка площею 0,0579 га та ділянка площею 0,1377 га без зміни її цільового призначення (код згідно класифікатора видів цільового призначення земель - 11.03: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств) для подальшої державної реєстрації земельних ділянок.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша стаття 16 ЦК Україна).

Верховний Суд зазначає, що з огляду на положення статтей15, 16 ЦК України суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, а особа, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними має право застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Згідно із уточненими позовними вимогами позивач просила розділити земельну ділянку площею 0, 1956 га на дві окремі земельні ділянки: ТОВ «Аргон» - земельну ділянку площею 0, 0978 га, ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0, 0978 без зміни цільового призначення ( а. с. 145-146). Як на підставу позову, позивач посилалася на отримання спадщини після батька.

Суди встановили, що згідно із договором оренди від 18 червня 2014 року між Білоцерківською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Аргон» (орендар) у товариства в оренді перебуває земельна ділянка площею 0,1956 га.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

ОСОБА_1 та ТОВ «Аргон» звертались до Білоцерківської міської ради з відповідними заявами відносно поділу земельної ділянки на АДРЕСА_4 на дві окремі земельні ділянки. Позивач не довела, що відповідну заяву вона відізвала.

Суди встановили, що рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 24 вересня 2015 року № 1566-79-VІ було проведено поділ земельної ділянки комунальної власності площею 0,1956 га з кадастровим номером :06:016:0007 на АДРЕСА_4 приміщення 2, на дві окремі земельні ділянки: ділянка площею 0,0579 га та ділянка площею 0,1377 га без зміни її цільового призначення.

Із матеріалів справи та доводів касаційної скарги випливає, що позивач не погоджується із проведеним варіантом поділу.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суди встановили, що позивач не довела, що оскаржуване рішення міської ради порушує її права.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодекс.

Верховний Суд зазначає, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені судами обставини справи в межах доводів та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції порушив норми цивільного законодавства і право позивача на проведення судової експертизи є необґрунтованими.

Право на звернення до суду з клопотанням про проведення судової експертизи позивач реалізувала у судових засіданнях 08 червня 2016 року, 26 липня 2016 року, що відображено у протоколах судового засідання від 08 червня 2016 року, 26 липня 2016 року та ухвалах Білоцерківського міського суду Київської області від 08 червня 2016 року, 26 липня 2016 року

Із матеріалів справи випливає, що суд відмовив у призначенні судової експертизи ( ухвали від 08 червня 2016 року та 26 липня 2016 року), враховуючи підстави та зміст позовних вимог та зміст заявлених клопотань про призначення судової експертизи.

У касаційній скарзі не викладено аргументи, які саме норми цивільного процесуального закону порушив суд першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про не долучення судом апеляційної інстанції до матеріалів справи доказів не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Доводи касаційної скарги, що зазначені докази здобуті лише перед розглядом справи в суді апеляційної інстанції та позивач фізично не могла надати їх до суду першої інстанції, є необгрунтованими, оскільки позивач подала позов до суду у листопаді 2015 року і не виклала переконливі аргументи неможливості отримання доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги, які спрямовані на незгоду з судовими рішеннями у справі та переоцінку доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко