Справа № 342/858/18
Провадження № 2/342/68/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики № 121/17 від 11.05.2017 в сумі 5514,79 грн.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 1956 грн., трьох процентів річних від простроченої суми 57,55 грн. та пені в розмірі 3501,24 грн. В позовній заяві покликається на те, що 11.05.2017 між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 121/17, згідно з яким позивачка надала відповідачці позику в сумі 2856 грн., яку відповідачка зобовязувалася повернути до 11.08.2017. Однак, у вказаний строк боржник кошти в повному обсязі не повернула, незважаючи на те, що позивачка зверталась до неї з претензією з проханням повернути суму позики, інфляційні втрати, пеню та три проценти річних від простроченої суми. Покликаючись на ст. 625 ЦК України, п.4.4 укладеного між сторонами договору, який передбачає, що позичальник при порушенні строку повернення позики повинен сплатити пеню в розмірі 0,5% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики, позивачка просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги із зазначених в позові підстав. Суду пояснила, що відповідачка купувала в магазині п/п ОСОБА_1 плиту газову і на її прохання була надана позика в сумі 2856 грн. Однак, позику у визначений строк відповідачка не повернула, залишок непогашеної позики становить 1956 грн. Визначений в договорі термін погашення позики минув 15.11.2015 р. На претензію, відправлену поштою, відповідачка не зреагувала. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги, стягнути в її користь з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, три проценти річних від простроченої суми та пеню.

Відповідачка в судове засідання не зявилась повторно, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою під розписку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 130ЦПК України; про причини неявки суд не повідомила.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК).

Судом встановлено, що 11.05.2017 в письмовій формі був укладений договір позики № 121/17, за яким позикодавець приватний підприємець ОСОБА_1 зобовязувалась передати позичальнику - ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2856 грн. для покупки в магазині «Енергія» плити газової. В договорі визначена дата повернення позики - до 11.08.2017, в п.3.3 визначено, що по настанні дати, вказаної в п.3.2 Договору, позичальник зобовязується протягом 3 календарних днів повернути суму позики. З моменту підписання акту приймання-передачі позики вона вважається поверненою позикодавцю (п.3.4 Договору). При порушенні позичальником строку повернення позики, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики, при цьому пеня на проценти не нараховується (п. 4.4 договору).

В договорі № 121/17 зазначено запропоновані дати та розміри погашення позики: 11.06.2017 952 грн., 11.07.2017 952 грн., 11.08.2017 952 грн., а також відмічено фактичну дату та розмір погашення 06.06.2017 900 грн. Визначений в договорі останній термін погашення позики минув 11.08.2017, проте відповідачка позику не погасила.

Статтею 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). На час розгляду справи договір позики від 11.05.2017, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є чинним, у судовому порядку недійсним не визнаний.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в договорі термін відповідачка не повернула позику. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання, вона зобовязана сплатити позивачці суму боргу 1956 грн. (2856 грн. - 900 грн. = 1956 грн.) та три проценти річних від простроченої суми 1956 грн. за період з 12.08.2017 р. по 06.08.2018 р. в розмірі 57,53 грн., виходячи з розрахунку: 1956 грн. х 3%= 58,68 грн. : 365 днів = 0,1607 грн.; 141 день 2017 р. х 0,1607 грн. = 22,66 грн., 217 днів 2018 р. х 0,1607 грн. = 34,87 грн.; 22,66 грн. + 34,87 грн. = 57,53 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Нарахована позивачкою пеня в розмірі 3501,24 грн. значно перевищує розмір заборгованості відповідачки перед позивачкою. Обєктивно оцінюючи ситуацію, враховуючи співмірність розміру неустойки наслідкам порушення; суд приходить до переконання, що є підстави для зменшення розміру пені, нарахованої позивачем, до розміру заборгованості, тобто до 1956 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, в сумі 3969,53 грн.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 625,1046,1047,1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 3969,53 грн. (три тисячі девятсот шістдесят девять грн. 53 коп.), в т.ч.: суму боргу 1956 (одну тисячу девятсот пятдесят шість) грн., три відсотки річних 57,53 грн. (пятдесят сім грн. 53 коп.), пеню в розмірі 1956 (одна тисяча девятсот пятдесят шість) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,8 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - вул. Б. Хмельниьцого, 53а, м. Городенка, Івано-Франківська область; ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - вул. Шевченка, 67, с. Ясенів-Пільний, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 01.04.2019.

Суддя: Ничик Г. І.