Справа № 419/3076/18
Провадження № 2/419/144/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 10.12.2013 року помер ОСОБА_4, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.01.2017 року померла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка проживала за вищевказаною адресою одна. ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_4.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

30.07.2007 року подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було складено спільний заповіт (заповіт подружжя), згідно якого вищевказану квартиру вони заповіли ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3. Цей заповіт було власноручно підписано заповідачами та посвідчено 30.07.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 895.

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 проживала у належній їй квартирі. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 за заповітом, яка була подана приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27.01.2014 року, заведена спадкова справа за № 1/2014, витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 36441274 від 27.01.2014 року.

Після смерті ОСОБА_5 її спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з метою оформити свої права на спадкову квартиру. За його заявою державний нотаріус ОСОБА_8 завела спадкову справу на ім'я ОСОБА_5

При зверненні представника ОСОБА_4 до державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 з заявою про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2018 року, причиною відмови є те, що на думку нотаріуса вищевказаний заповіт подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є недійсним в зв'язку з тим, що квартира належала подружжю ОСОБА_5 на праві часткової власності, а спільний заповіт може складатися щодо майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності.

У звязку з вищевикладеними обставинами, ОСОБА_4 позбавлений можливості нотаріально оформити свої права на спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, внаслідок чого ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з метою захисту спадкових прав ОСОБА_4

Представник позивача - ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності (а.с.45), у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с.59).

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.52).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 10.12.2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №384704 (а.с.4). На момент смерті останній проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.01.2017 року померла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії V-АГ №558976 (а.с.5). На момент смерті ОСОБА_5 проживала за вищевказаною адресою одна, що підтверджується довідкою №3336, виданою 23.10.2018 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс».

Факт того, що ОСОБА_4, який помер 10.12.2013 року, та ОСОБА_5, яка померла 11.01.2017 року, перебували в шлюбі та були подружжям підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №396690 (а.с.6)

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином ОСОБА_4, який помер 10.12.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0916144 (а.с.8).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло, виданого 21.11.1994 року Луганською ГРЕС, право власності зареєстровано 26.01.1995 року державним комунальним підприємством БТІ м. Луганськ, запис в реєстровій книзі №7/1115 (а.с.9).

30.07.2007 року подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було складено спільний заповіт (заповіт подружжя), згідно якого вищевказану квартиру вони заповіли ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). Даний заповіт власноручно підписано заповідачами та посвідчено 30.07.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 895.

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 проживала у належній їй квартирі. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 за заповітом (а.с.12), яка була подана приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27.01.2014 року, заведена спадкова справа за № 1/2014, витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 36441274 від 27.01.2014 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_5 її спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з метою оформити свої права на спадкову квартиру. За заявою ОСОБА_4 державним нотаріусом ОСОБА_8 заведено спадкову справу на ім'я ОСОБА_5

При зверненні представника ОСОБА_4 до державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 з заявою про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 20). Причиною відмови нотаріус вказує те, що вищевказаний заповіт подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є недійсним в зв'язку з тим, що квартира належала подружжю ОСОБА_5 на праві часткової власності, а спільний заповіт може складатися щодо майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1243 ЦК України у разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що викладене у заповіті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30.07.2007 року волевиявлення заповідачів щодо передачі їхньої спільної квартири після їх смерті у власність ОСОБА_2 було вільним і відповідало їх волі, було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що підтверджується текстом заповіту, вимоги закону щодо нотаріального посвідчення заповіту дотримано, тобто заповідачами та нотаріусом, який посвідчував заповіт, було виконано всі вимоги ст. 203 та ст. 1247 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності заповіту як форми правочину. Даний заповіт за життя заповідачів не було скасовано чи змінено, а також не було визнано судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1233,1235, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4, який помер 10.12.2013 року, та ОСОБА_5, яка померла 11.01.2017 року, а саме на: двокімнатну квартиру № 1 (загальною площею 45,10 м2, житловою площею 26,60 м2), розташовану на першому поверсі будинку №18а по вул. Донєцкая м. Щастя Новоайдарського району Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О. М. Іванова