КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року

справа 357/9481/17

провадження № 22-ц/824/1544/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у складі судді Цуранова А.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення матеріальної шкоди, уточнивши свої вимоги просив усунути перешкоди для нього у користуванні належної йому на праві власності квартирою АДРЕСА_4 шляхом виселення з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зобов'язати Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь 80677,00 грн. матеріальної шкоди та судовий збір.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належної йому на праві власності квартири шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_4 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідачі проживають більше 30 років. Право власності позивачем на цю квартиру набуто без належних на те підстав. Крім того, позивачем не було укладено з відповідачами договору найму житлового приміщення, а тому відсутні підстави для виселення відповідачів із спірної квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідачем ОСОБА_6 на підтвердження своїх пояснень не було надано до суду належних та допустимих доказів. Зазначає, що відповідачі відчужили померлому батьку позивача спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки відповідачі втратили право власності на спірне майно, а тому вони не мають права користування цією квартирою.

В судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_5 та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області - Капінус Л.О. надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів немає законних підстав користуватися спірним житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому у відповідності до ст.367 ЦПК України, рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що 15.11.2010 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого останній прийняв у власність квартиру АДРЕСА_4 (а.с.64-65).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що вбачається з наявної у справі копії свідоцтва про смерть (а.с.15).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2017 року визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.16-17).

Згідно наявної у справі копії витягу від 21.06.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником спірної квартири (а.с.18).

У даній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки про місце проживання та склад сім'ї № 5155 від 04.07.2017 року Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с.19).

02.07.2016 року дільничним офіцером поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області був складений висновок за результатами розгляду звернення ОСОБА_9, яким встановлено, що ОСОБА_5 проживає у вищевказаній квартирі (а.с.46).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

У частині першій статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З матеріалів справи слідує, що відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 14.11.2010 року відчужено квартиру АДРЕСА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Посилання відповідачів, що договір купівлі-продажу квартири вони не підписували, оскільки вважали, що підписують розписку, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження недійсності договору купівлі-продажу квартири.

Право власності на спірне житлове приміщення позивач отримав на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської від 30.05.2017 року. Зазначене рішення набрало законної сили.

Позивачем заявлено вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_4 шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі проживають у вказаній квартирі та відмовляються добровільно її звільнити, не приймають участі в утриманні квартири, створюють неможливі умови для проживання позивача.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї , а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є співвласниками спірного житлового приміщення, не є членами сім'ї власника, втратили право користування квартирою, а тому проживання відповідачів у спірній квартирі створює позивачу безумовні перешкоди в користуванні його власністю, а тому ці перешкоди повинні бути усунуті шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення як колишніх власників.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі мають право проживати у спірному житловому приміщенні, оскільки договір найму житлового приміщення між ними та позивачем не укладено, позивачем не попереджено за три місяці відповідачів про припинення договору найму житлового приміщення, є необґрунтованими, оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не було укладено, право користування спірною квартирою у відповідачів припинилося з моменту відчуження права власності на неї.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді