Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Черкаської РДА про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення опікуна. Мотивуючи вимоги тим, що вона є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Син позивача та відповідач є батьками малолітньої дитини. Її син - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, та відповідач ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі. З 2013 року малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем та чоловіком позивача, який є її дідусем. Матір дитини ОСОБА_2 не приділяє донці належної уваги, не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не надає коштів на її утримання та оздоровлення, ставиться до своїх батьківських обов'язків безвідповідально, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач повністю займається вихованням, утриманням своєї онуки та посилаючись на висновок органу опіки та піклування Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 17.10.2018р. за №1146/01-39 просить позбавити батьківських прав відповідача та призначити себе опікуном.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про дату, час і місце судового розгляду належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та зазначила, що правові наслідки позбавлення її батьківських прав їй роз'яснено,відомі та зрозумілі.

Від третьої особи надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхнього представника. Зі змісту заяви вбачається, що Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.02.2007 року відповідач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2. є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Батьком дитини є ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.08.2018 року.

Відповідно до характеристики з місця навчання ОСОБА_3 мати вихованням дитини не займається, дитина постійно проживає з дідусем та бабусею, які опікуються та виховують її з першого класу.

Висновком служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації від 17.10.2018р. №1146/01-39 була визнана доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вбачається із висновку ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей Черкаської райдержадміністрації 06.10.2018 року та подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., тому що тривалий час не приймає участі у вихованні доньки, не має можливості матеріально утримувати дитину та просить дане питання розглядати на засіданні комісії без її участі.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_3, її свідоме нехтування своїми обов'язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку доньки, її навчанні тощо, а тому суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

При вирішенні питання про призначення позивача опікуном онуки ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.243 СК України опіка та піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2,3,4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

У відповідності до ст. 258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід можуть звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. ст. 63, 64 ЦК України і ст. 244 СК України, перешкод для призначення ОСОБА_1, яка є бабусею дитини, опікуном над неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що бабуся займається вихованням та утриманням дитини та виконує дані обов'язки належним чином.

Позивачем було достатньо представлено до суду доказів тому, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні чи утриманні дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав і інтересів дитини, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодекс України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.(місце проживання: АДРЕСА_1) відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.(адреса проживання: АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_3) опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр