Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 263/10425/14

провадження № 61-26126св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року у складі судді Скрипниченко Т. І. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Баркова В. М., Мироненко І. П., Биліни Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту недообліковану електричну енергію.

Позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» мотивувало тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем електричної енергії, що постачається товариством. 13 березня 2014 року у вказаній квартирі при проведенні перевірки було виявлено самовільне підключення електроустановок до мережі, що не є власністю енергопостачальника, про що складено відповідний акт № 197645, унаслідок вказаного порушення ОСОБА_1 нарахована сума збитків, заподіяних енергопостачальній компанії безобліковим використанням електричної енергії, в розмірі 14 028,02 грн, яку й просило ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» стягнути з відповідача на користь товариства.

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року, позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість в сумі 14 028,02 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем допущено порушення правил користування електричною енергією у вигляді самовільного підключення електроустановок до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, що призвело до безоблікового використання електроенергії, яка постачається позивачем, а тому відповідач має нести відповідальність згідно і пунктом 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН) у межах розрахованих позивачем збитків.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не повідомив заявника про дату та час проведення судового засідання в якому ухвалено оскаржуване судове рішення; суд першої інстанції в порушення пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року не залишив позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» без розгляду, хоча встановив, що позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а на судові засідання по справі 09 червня та 10 серпня 2016 року його представники з невідомих причин не з`явилися; суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному встановленню обставин справи та дослідженню доказів.

У вересні, жовтні та грудні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду касаційної інстанції додаткові пояснення по суті справи.

Також у вересні 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» подав заперечення на касаційну скаргу, в якій просив відхилити касаційну скаргу ОСОБА_1 , а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року в цій справі; витребувано матеріали справи № 263/10425/14 із Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області; надано учасниками справи строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу № 263/10425/14 передано на розгляд до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 16 травня 2018 року справу № 263/10425/14 призначено судді-доповідачу Пророку В. В.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В. розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 червня 2019 року № 701/0/226-19 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 263/10425/14.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 14 червня 2019 року справу № 263/10425/14 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг із енергопостачання, що надаються до квартири АДРЕСА_1 .

На підставі договору про постачання електричної енергії від 07 липня 2003 року № 11/1501 транзит електричної енергії, що постачається ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» побутовим споживачам будинку АДРЕСА_2 , здійснюється електромережою, балансоутримувачем якої є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовтневий - 160».

Згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком до вказаного договору, на балансі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (енергопостачальника) знаходиться лише трансформаторна підстанція № 386 та кабельна лінія від неї до розподільчого щита будинку АДРЕСА_2 . Щитова та змонтовані від неї лінії на струмоприймачі будинку, в тому числі і на квартири, електромережа не є власністю енергопостачальника -відповідальність за її стан несе ОСББ «Жовтневий - 160»

13 березня 2014 року під час проведення перевірки за адресою споживача представниками Маріупольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було виявлено самовільне підключення електропроводки відповідача до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, підключення електророзетки поза приладом обліку прихованою проводкою.

За даним фактом складено акт про порушення ПКЕЕН від 13 березня 2014 № 197645, на підставі якого проведено розрахунок вартості необлікованої електроенергії у розмірі 14 028,02 грн за період з 03 липня 2012 року (дата заміни електролічильника) по 13 березня 2014 року згідно пункту 3.1. Методики та наведено розрахунок за 619 днів.

Нормативно-правове обґрунтування

Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 липня 2006 року за N 782/12656(далі - Методика).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН згідно із законодавством України.

Згідно з пунктом 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі: порушення правил користування електричною енергією; самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до пункту 53 ПКЕЕН в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 08 лютого 2006 року, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3.1 Методики вона застосовується у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника.

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії згідно з пунктом 3.3 Методики здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; та за кількістю днів (розрахунковий період).

Залежно від характеру виявленого порушення ПКЕЕН (підпункти 1 -7 пункту 3.1 Методики) добовий обсяг споживання електричної енергії визначається за формулами, які визначені пунктами 2.7, 3.4 та пунктом 3.6 Методики.

Кількість днів при цьому, яка береться для розрахунку обсягу самовільно спожитої електричної енергії, може становити шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, дванадцять місяців та три роки (пункт 3.3. Методики).

При цьому згідно з підпунктом «а» пункту 3.3 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 3.1 цієї глави (у частині щодо пошкодження приладів обліку), кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок, відраховується з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об`єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Пунктом 1 ПКЕЕН визначені поняття термінів «технічна перевірка» та «контрольний огляд».

Зокрема, технічна перевірка - це виконання комплексу робіт із метою визначення відповідності стану засобу обліку та/або таврування, параметрів часових зон чи роботи керуючої програми; відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку цим Правилам та іншим нормативно-правовим актам; виявлення самовільного підключення, використання "штучного нуля", порушення роботи засобу обліку електричної енергії.

А контрольний огляд вузла обліку - візуальне обстеження цілісності вузла обліку, цілісності пломб, відбитків тавр та індикаторів дії впливу постійного (змінного) магнітного, електричного та/або електромагнітного полів, установлених на ньому відповідно до акта про пломбування, зняття показів засобу обліку та виявлення самовільних підключень поза засобом обліку, виявити які представники електропостачальника мають можливість без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних та/або оздоблювальних конструкцій;

Відповідно до пункту 10 пункту 21 ПКЕЕН контрольний огляд засобу обліку проводиться представниками електропостачальника під час зняття показів засобу обліку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що відповідачка вчинила дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості (прихована електропроводка), дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення із відповідачки вартості спожитої електричної енергії з дати набуття прав власності на квартиру до дати виявлення порушення, тобто за 619 днів, але не більше ніж за три роки (відповідно до підпункту «а» пункту 3.3 Методики).

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що положення підпункту «б» пункту 3.3 Методики до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки вони передбачають відповідальність за самовільне підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника, в той час коли відповідачка підключилася до електричної мережі, яка є власністю власника багатоквартирного будинку, а не енергопостачальника.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив заявника про дату та час проведення судового засідання в якому ухвалено оскаржуване судове рішення -21 березня 2017 року є безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, а саме розпискою заявника (а. с. 78).

Доводи касаційної скарги, про те, що суд першої інстанції в порушення пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року не залишив позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» без розгляду, хоча встановив, що позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а на судові засідання по справі 09 червня та 10 серпня 2016 року його представники з невідомих причин не з`явилися, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2016 року справу № 263/10425/15-ц за позовом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за недообліковану електричну енергію призначено до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 09 червня 2016 року в приміщенні цього ж суду (а. с. 226 ).

Докази про направлення копії указаної ухвали на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у матеріалах справи відсутні.

У протоколі судового засідання від 09 червня 2016 року зазначено, що представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на судове засідання у справі № 263/10425/15-ц яке відбулось 09 червня 2016 року о 10 годині 00 хвилин із невідомих причин не з`явився; про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; розгляд справи відкладено на 10 годину 00 хвилин 10 серпня 2016 року для виклику позивача (а. с. 227).

14 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області надіслав ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із застосуванням засобів поштового зв`язку повідомлення про дату, час та місце указаного судового засідання, що отримано позивачем належним чином (а. с. 228, 230).

У протоколі судового засідання від 10 серпня 2016 року зазначено, що представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на судове засідання у справі № 263/10425/15-ц яке відбулось 10 серпня 2016 року о 10 годині 00 хвилин з невідомих причин не з`явився; про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; розгляд справи відкладено на 10 годину 00 хвилин 30 серпня 2016 року (а. с. 232).

Пунктом 3 частиною першою статті 207 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що суд може залишити позовну заяву без розгляду з наведеної правової підстави лише у разі одночасного існування таких умов: 1) належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи; 2) його неявка в два і більше судові засідання поспіль; 3) неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, враховуючи, що умовою для застосування пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, має бути повторність (двічі поспіль) неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином (у порядку статті 74 ЦПК України, 2004 року) про час і місце судового розгляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» без розгляду, оскільки матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення позивача про судовий розгляд 09 червня 2017 року.

Аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному встановленню обставин справи та дослідженню доказів, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони зводяться незгоди заявника з діями та висновками суду апеляційної інстанції, і жодним чином не обґрунтовані.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, що можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик