ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м.Херсон

Номер справи: 647/2798/18

Номер провадження: 22-ц/819/366/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Пісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Бериславського районного суду Херсонської області у складі судді Миргород В.С. від 30 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Ніжинської міської ради депутатів трудящих Чернігівської області.

Згідно довідки виконавчого комітету Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області за № 33 заявник проживав та був зареєстрований в с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, з 1967 року. Мав паспорт громадяна колишнього СРСР, який втратив, а паспорт громадянина України своєчасно не отримав.

Заявник зазначив, що звертався до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого паспорта радянського зразка, однак відповідно до довідки від 07.08.2018 року йому було відмовлено в зв'язку з тим, що не встановлено факт його проживання станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року та рекомендовано звернутися до суду для встановлення даного факту.

Таким чином, для отримання паспорта громадянина України, ОСОБА_2 просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні вимог заявника.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду представник Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - Діденко А.О. апеляційну скаргу підтримала, просить її задовольнити. Наголосила на тому, що заявник у відповідності до встановленої чинним законодавством процедури з заявою про встановлення особи заявника та належності до громадянства України до територіальних підрозділів УДМС не звертався, а тому звернення до суду є передчасним. Окрім того, відсутні будь-які документи законного перебування та проживання ОСОБА_2 на території України.

Заявник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство України», проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно вимог підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

За змістом пункту 8 наведеного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктами 3, 4 Порядку № 215/2001 передбачено, що заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником. Заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред'являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради депутатів трудящих Чернігівської області 07 лютого 1964 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, про що зроблено відповідний запис за № 105 (а.с.10).

Згідно заяви про видачу паспорта Форми № 1, зареєстрованої 11.03.2005 року а/пр.020294, вбачається, що ОСОБА_2 просив видати паспорт у зв'язку з його втратою (а.с. 14).

Відповідно до заяви для реєстрації за місцем проживання, поданої ОСОБА_2 до Бериславського РВ УМВС та квитанції про сплату послуг ОВИР у розмірі 7,21 грн. на рахунок УМВД в Херсонській області, заявник звертався до Бериславського РВ УМВС з питання реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1 у будинку матері ОСОБА_5 з її дозволу, про що свідчить її власноручний підпис. Заяву прийнято інспектором ВОС Новорайської сільської ради (а.с.41-42).

З дозволу про переміщення № 40/7061 від 12.06.2009 року вбачається, що даний дозвіл надано громадянину Росії ОСОБА_2, який звернувся до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта СРСР. У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 являється громадянином Російської Федерації. Дозвіл надано для переміщення в консульство РФ в Україні м. Одеса для отримання національного паспорта (а.с. 15).

Відповідно до листа Генерального консульства Російської Федерації в Одесі від 18.11.2009 року, в ході проведеної перевірки не встановлено належності ОСОБА_2 до громадянства Росії. Згідно відомостей УФМС Росії по місту Санкт-Петербургу та Ленінградської області зареєстрованим станом на 06.02.1992 року на території Російської Федерації він не значиться. В зв'язку з цим він може особисто звернутися в Генеральне Консульство Росії в Одесі для оформлення довідки про неможливість визначити його приналежність до громадянства Російської федерації (а.с.40).

Довідкою № 69 від 10.11.2010 року наданої Генеральним консульством Росії в Одесі, зазначено, що не встановлено належності ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, до громадянства Російської Федерації. Довідка дійсна протягом шести місяців з дня видачі (а.с. 16).

Згідно довідки виконкому Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області за № 33 від 12.01.2011 року, ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, з 1967 року (а.с. 11).

З довідки № 3341 від 07.08.2018 року виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцю смт. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що заявник 11.03.2005 року звертався до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою щодо втрати паспорта громадянина колишнього СРСР. В зв'язку з тим, що не було встановлено проживання ОСОБА_2 на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року, рекомендовано звернутися до суду для встановлення даного факту (а.с. 13).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року підлягає задоволенню, оскільки з досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_2 не належить до громадянства іншої держави, народився та постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Суд при встановленні факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року послався на: відомості, надані Генеральним консульством Російської Федерації в Одесі від 18.11.2009 року та від 10.11.2010 року, з яких вбачається, що в ході проведеної перевірки не встановлено належності ОСОБА_2 до громадянства Росії та згідно відомостей УФМС Росії по місту Санкт-Петербургу та Ленінградської області зареєстрованим станом на 06.02.1992 року на території Російської Федерації він не значиться; довідку Виконавчого комітету Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області за № 33 від 12.01.2011 року, якою зазначено, що ОСОБА_2 дійсно проживав та був зареєстрований в с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, з 1967 року; пояснення свідків. Однак, вказані відомості не доводять факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року на законних підставах.

Зокрема, вказана довідка сільради не містить посилань на облікові відомості та інші фактичні дані про проживання вказаної особи у зазначений період часу, а також така довідка не містить відомостей про те, що ОСОБА_2 станом на 24 серпня 1991 року перебував у громадянстві колишнього СРСР та перебував на території України на законних підставах.

Положеннями Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Про громадянство України» зі змінами і доповненнями визначений порядок встановлення громадянства України, а також визначені підстави законного проживання на території України.

Законними підставами визнається прописка на території України у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року; реєстрація на території України національного паспорта; наявність посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України або надання статусу біженця чи притулку в Україні.

В свою чергу, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, належними доказами для встановлення юридичного факту у даній справі, у разу відсутності у заявника паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, із відміткою про місце його прописки станом на 24 серпня 1991 року має бути довідка, видана територіальним органом Державної міграційної служби України про встановлення особи заявника та про те, що станом на 24 серпня 1991 року він перебував у громадянстві колишнього СРСР.

Однак, такі відомості в матеріалах справи відсутні.

Заявником не заперечується, що його особа на даний час документально не встановлена, доказів проходження законодавчо встановленої процедури встановлення особи немає.

Таким чином, надані заявником письмові докази та покази свідків на підтвердження факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є неналежними та недопустимими і не підтверджують законності такого проживання в розумінні ст. 1 Закону України «Про громадянство».

Окрім того, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_2 до органів міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України та свідчить про недотримання процедури, визначеної Порядком № 215/2001.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, заявник не надав суду належних доказів наявності у нього законних підстав для проживання на території України, без чого таке проживання не є юридичним фактом, який би міг породжувати права заявника при вирішенні питання про встановлення громадянства.

За таких обставин, у зв'язку з відсутністю довідки територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи заявника та про перебування ОСОБА_2 у громадянстві колишнього СРСР, - звернення до суду із даною заявою є передчасним.

Висновки суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_2 суперечать вимогам закону, в зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 528,60 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2018 року, - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області судовий збір в сумі 528,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 08 лютого 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова