ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/15216/16-ц

Провадження №22-ц/818/299/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1

відповідач:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

представник ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 643/15216/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про скасування наказу, стягнення середньої заробітної плати та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2018 року, ухвалене суддею Єрмак Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про скасування наказу, стягнення середньої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 17 лютого 2016 року він був прийнятий на роботу майстра ВБС 4-го теплового району Московської філії КП «ХТМ». Наказом № 671-к від 08 листопада 2016 року йому оголошено догану, не нараховано та не сплачено заробітну плату за чотири години роботи в загальній сумі 92грн. в звязку з відсутністю на роботі без поважних причин з 13:00 до 17:00 год. 26 жовтня 2016 року. Він не порушував трудову дисципліну та належним чином і в повному обсязі виконував свої посадові обов'язки, а керівництво підприємства таким чином здійснює на нього тиск з метою погіршення його фінансового становища, позбавляючи премій і намагаючись звільнити його.

Просить визнати протиправним та незаконним наказ №671-к від 08.11.2016 року про оголошення догани, стягнути з відповідача 92грн. середнього заробітку за чотири години робочого часу та моральну шкоду в сумі 1000грн.

Представник відповідача КП «Харківські теплові мережі» проти позову заперечував. Зазначав, що позивач був відсутній на роботі, що підтверджується наданими ними доказами.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що судом не встановлено, що відповідачем порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, помилково прийняно недоведені пояснення відповідача за встановлені обставини, внаслідок чого прийняте рішення є необгрунтованим та його висновки не відповідають фактичним обставинам по справі. Оцінка судом доказів одностороння, судом навмисно застосовані невідповідні закони. Формально схожі на належні докази: акти, фальшиві пояснення, підроблені службові записки визнані судом належними доказами обставин справи помилково, що нібито свідчать про провину позивача. Припускаючи це суд неправомірно відмовив в задоволенні позову, ніхто з свідків не довів істини, навпаки, було приховано важливі обставини як навмисне перешкоджання йому виконувати посадові обовязки. Відповідач і свідки по справі ніяк не пояснили своїх злочинних дій, чому вони самі не виконували тих вимог, за якими звинувачували позивача, за їх посадовими інструкціями, а навпаки вигадали звинувачення і вимоги до позивача, приховавши посадові інструкції і інші обовязкові правила, постанови, домовленості, порядки та інші документи. Докази не досліджені належним чином, висновки зроблені помилково, рішення суду необгрунтоване і несправедливе.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» зазначає, що рішення є законним та обгрунтованим, прийняте при повному та всебічному зясуванні всіх обставин справи, що мають значення, а висновки суду такими, що відповідають матеріалам справи та поданим сторонами доказам.

Доводи позивача щодо неприязного та упередженого ставлення до нього, а також наведені ним в апеляційній скарзі твердження про нібито приховування фактів та підробку документів відповідачем є лише безпідставними припущеннями апелянта, що не можуть бути прийняті до уваги.

Позивач здебільшого обгрунтовує претензії до відповідача, що не мають жодного відношення до предмету доказування та засновані на власних міркуваннях щодо подій, які на думку позивача нібито відбувались, але належних та допустимих доказів щодо цих подій не наводить і матеріалами справи їх існування не підтверджується.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 посилається на ті ж самі обставини, що викладені ним у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі наказу КП «Харківські теплові мережі» від 15 лютого 2016 року №68 ОСОБА_1 17 лютого 2016 року прийнято на роботу на посаду майстра теплового району №4 Московської філії КП «Харківські теплові мережі».

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Харківські теплові мережі» на підприємстві встановлений режим роботи з 08год.00хв. до 17 год.00хв.; в пятницю до 16год.00хв.; перерва з 12год.12хв. до 13год.00хв.

08 листопада 2016 року наказом №671-к генерального директора КП «Харківські теплові мережі оголошену догану ОСОБА_1 за порушення ним правил трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: у звязку з відсутністю його на роботі 26 жовтня 2016 року з 13:00 год до 17:00 год.

Згідно наказу підставами для оголошення догани є: службові записки начальника Московської філії КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_3, начальника теплового району №4 ОСОБА_4; акт про порушення ОСОБА_1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку»; акт про відмову надання ОСОБА_1 пояснень по факту своєї відсутності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 встановлено, що прогул це відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, або більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Не є поважними причинами відсутності працівника на роботі, зокрема, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу.

Отже, відсутність працівника на роботі без поважних причин (прогул) за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення догану або звільнення.

У статті 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

За правилами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

За порушення трудової дисципліни, як визначено в ст. 147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як зазначає представник відповідача та свідки працівники району здійснювали участь у запуску опалення до житлових будинків в звязку з початком опалювального сезону та розповітрюванням внутрибудинкових систем опалювання. Майстер ОСОБА_1 до обіду був на робочому місці, а починаючи з 13год.00хв. і до кінця робочого дня 26 жовтня 2016 року був відсутній. Сталася аварійна ситуація, а тому ОСОБА_1 розшукували декілька осіб, йому телефонували, однак додзвонитися не змогли.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 26 жовтня 2016 року прогул не здійснював та після обіду був присутній на роботі, але що конкретно виконував та де знаходився пояснити не зміг.

Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 26 жовтня 2016 року з 13год.00хв. по 17год.00хв. підтверджується актом працівників Московської філії КП «Харківські теплові мережі» від 27 жовтня 2016 року.

Надати пояснення з приводу своєї відсутності на роботі 26 жовтня 2016 року в період з 13год.00хв. по 17год.00хв. ОСОБА_1 відмовився, про що 27 жовтня 2016 року складено акт.

Відсутність ОСОБА_1 на роботі у спірний період часу підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були допитані в суді першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 щодо неправдивих показань свідків, неприязного та упередженого ставлення до нього з боку керівництва, твердження про приховування фактів та підробку документів відповідачем є безпідставними, оскільки грунтуються лише на його припущення.

Той факт, що акти підписані працівниками відповідача не може бути підставою недовіри до цих пояснень.

При прийомі на роботу ОСОБА_1 ознайомлений з умовами праці, з посадовою інструкцією; з ним були проведені вступний інструктаж з охорони праці та пожежної безпеки, первинний інструктаж з електробезпеки, первинний інструктаж на робочому місці. ОСОБА_1 пройшов попередній медичний огляд, за результатами якого зроблено висновок про придатність його до роботи на вказаній посаді.

З урахуванням викладених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування наказу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення заробітку та відшкодування моральної шкоди є похідними від вирішення питання про скасування наказу, вони також задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2018 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 11 січня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_7