Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/7390/16-ц

провадження № 61-35702св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представник позивача - Біллерис Юрій Олексійович,

відповідач - ОСОБА_4,

заявник - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року в складі судді

Лапчевської О. Ф.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня

2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва

від 29 березня 2018 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2005 року № 10-29/150 станом на

30 жовтня 2015 року в розмірі 474 408,22 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 139 262,73 грн; відсотків за користування кредитом у розмірі 131 722,22 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі

65 413,60 грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 38 720,52 грн; заборгованості з комісії у розмірі 2 550,00 грн; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 60 363,35 грн; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 36 375,80 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 як особа, яка не брала участі у справі, проте вважала, що оскаржуваним рішенням порушено її права, звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 було залишено без руху, оскільки вона подана після закінчення строків, установлених частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року та у зв'язку з несплатою судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 15 серпня 2016 року.

Повернуто ОСОБА_5 сплачений судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції у сумі 826,83 грн, сплачений відповідно до квитанції

від 10 квітня 2018 року № 137.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що недоліки апеляційної скарги не усунуто, а саме підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними.

У серпні 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що на обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції нею вказано, що її та ОСОБА_7 не залучено як третіх осіб для участі у вищевказаній справі. Крім того, оскільки вона звернулася до суду апеляційної інстанції з вимогою немайнового характеру, то вона не повинна сплачувати судовий збір у повному обсязі.

У жовтні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк»подало до Верховного Суду пояснення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а заявник навмисно перекручує фактичні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частиною першою статті 358 ЦПК України 2017 року передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2018 року ОСОБА_5 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року разом із клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Як на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження заявник посилалася на те, що зі змістом оскаржуваного рішення ознайомилася лише 29 березня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 15 серпня 2016 року залишено без руху та надано строк у десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для звернення до апеляційного суду із мотивованою заявою із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та доплати судового збору.

Указану ухвалу ОСОБА_5 згідно з рекомендованим повідомленням отримано 23 червня 2018 року.

Визнаючи наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не поважними, апеляційний суд виходив із того, що перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції розпочався з дня ознайомлення із рішенням суду першої інстанції - 29 березня 2018 року та закінчився 09 квітня 2018 року. Проте апеляційна скарга була подана лише

19 квітня 2018 року.

04 липня 2018 року до апеляційного суду на виконання вимог ухвали

від 21 травня 2018 року заявник подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження заявник посилалася на те, що при пред'явленні позову

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 як позичальника за кредитним договором, її та ОСОБА_7 не залучено як третіх осіб для участі у вищевказаній справі.

У силу вимог частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року перебіг строку на апеляційне оскарження судового рішення для ОСОБА_5 розпочався з

29 березня 2018 року та закінчився 09 квітня 2018 року.

Проте, ознайомившись із рішенням суду першої інстанції 29 березня 2018 року, заявник апеляційну скаргу подала лише 19 квітня 2018 року, тобто поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, апеляційний суд правильно виходив із того, що підстави, на які посилається заявник, не є поважними. Заявник не надала суду доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені в ухвалі апеляційного суду недоліки в установлений судом строк не усунула.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило