У х в а л а

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 755/15170/16-ц

провадження № 61-22001ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 травня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження указаних вище судових рішень, оскільки згідно з відбитком штемпеля прийому громадян Верховного Суду одержано 09 грудня 2019 року.

Разом з тим, прохальна частина касаційної скарги містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки про існування оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції дізналася 04 грудня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами цієї справи, не надавши, при цьому, доказів на підтвердження дати отримання указаного судового рішення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 травня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення вище зазначених недоліків строк до 20 січня

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян