КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 371/139/18

провадження № 22-ц/824/1124/2019

07 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М.,Семенюк Т. А.,

при секретарі Дуці В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, законним представником якого є ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року у складі судді Капшук Л.О.,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Також просив відшкодувати судові витрати по справі в сумі 14 804, 80 грн.

Посилався на ті підстави, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат ОСОБА_5 Причиною смерті стала крововтрата внаслідок кровотечі з варикозно розширених вен стравоходу та декомпресованого цирозу печінки.

Після смерті ОСОБА_5 Броварською міською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 428/2017.

16 листопада 2017 року він звернувся до вказаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата та дізнався, що 20 жовтня 2017 року спадщину прийняв син покійного ОСОБА_3

Вважав, що ОСОБА_3 не має морального права успадкування майна, яке належало його батьку, оскільки тривалий час ухилявся від надання йому допомоги, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Зазначив, що ОСОБА_3 жодного разу не приїхав до батька, хоча останній про це неодноразово його просив. Всю необхідну допомогу спадкодавцю надавав він та його дружина, оскільки в останні місяці свого життя брат був прикутий до ліжка та потребував постійної сторонньої допомоги. Він також поніс витрати на його поховання.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане судове рішення з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував обставини справи, безпідставно відмовився викликати та допитати чотирьох свідків. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що ОСОБА_5 був у безпорадному стані, потребував стороннього догляду, проти чого не заперечував і відповідач. Також зазначив, що наявність у спадкодавця тяжкої хвороби підтверджується довідкою про причину смерті.

У відзиві на апеляційну скаргу законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів давала підстави для висновку про недоведеність позовних вимог. Допитані свідки показали, що спадкодавець не працював, вів аморальний спосіб життя, виносив речі з будинку. До дня смерті він пиячив, до нього приходили друзі. Коли поранив ногу, відмовився від лікування. Допився до страшного стану. Про те, що він потребував допомоги і просив про це сина, не відомо.

Із пояснень позивача та показів допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що останні місяці життя спадкодавець ОСОБА_5 перебував у стані, коли йому потрібна була підтримка і таку допомогу надавав йому позивач разом з дружиною.

При розгляді справи судом не встановлення факту вчинення відповідачем умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу батьку. Відповідач проживав в іншому населеному пункті, ніж спадкодавець, був та залишається неповнолітнім, навчається. Його батько після розлучення з матір'ю постійно пиячив, аліментів на утримання сина не сплачував, не підтримував відносин з ним. Така поведінка впливала на можливість вільно спілкуватися відповідачу з спадкодавцем, останні спілкувалися в телефонному режимі.

Зазначила, що спадкодавець не був особою похилого віку, йому не було встановлено діагнозу, який би підтверджував наявність у нього тяжкої хвороби чи каліцтва.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. У зв'язку з задоволенням клопотанням вказаного представника про виклик та допит свідків, які не з'явились в судове засідання 17.01.2019 р., по справі оголошено перерву до 07.02.2019 р. 9.30 год.

У вказаний час представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав в день судового засідання о 09 год. 07 хв. письмову заяву про відкладення розгляду справи. Зазначив, що вимушений прийняти участь у двох надзвичайно важливих судових засіданнях: у справі про стягнення витрачених коштів на навчання, яка призначена на 07.02.2012 р. 10.00 год. в Броварському міськрайонному суді Київської області; у справі про повернення малолітньої дитини до місця постійного проживання, яка призначена на 07.02.2012 р. 12.00 год. в Броварському міськрайонному суді Київської області.

Вказане клопотання колегія суддів визнала необґрунтованим, а неявку останнього в судове засідання розцінила, як неявку без поважних причин.

При оголошенні по справі перерви на 07 лютого 2019 року 9.30 год. представником позивача не було висловлено жодного зауваження щодо неможливості явки в цей день в судове засідання. Відповідно до наданої довіреності від 14.09.2017 р., відповідач у справі, судове засідання по якій призначено на 10.00 год. в Броварському міськрайонному суді Київської області, крім представника ОСОБА_6, уповноважив і іншу особу на представлення своїх інтересів в суді.

Призначення розгляду справи в Броварському міськрайонному суді Київської області на 12.00 год. не було перешкодою для явки представника в судове засідання, призначене за його згодою в цей день в Київському апеляційному суді на 9.30 год.

З огляду на викладене, колегія суддів вважала за можливе продовжувати розгляд справи у відсутність позивача або його уповноваженого представника, які були повідомленні завчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, його законний представник ОСОБА_4, представник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

При цьому судом взято до уваги ту обставину, що відповідач проживав в іншому населеному пункті, був та залишається неповнолітнім, навчається. Спадкодавець після розлучення з матір'ю відповідача пиячив, аліментів на утримання сина не сплачував, не підтримував з сином відносини.

Судом також не встановлено факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом.

Спадкоємцем першої черги є син спадкодавця - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

20 жовтня 2017 року Броварською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу до майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. З заявою про прийняття спадщини звернувся його син - ОСОБА_3

16 листопада 2017 року з заявою про прийняття спадщини звернувся брат спадкодавця, ОСОБА_2

Відповідно до вимог частини п'ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту цієї статті та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

З огляду на ту обставину, що відповідач ОСОБА_3, 29.12.2001 року, на час смерті спадкодавця був неповнолітньою особою, в силу віку та матеріального становища не мав можливості та не був зобов'язаний надавати останньому допомогу, правові підстави для усунення останнього від права на спадкування відсутні.

Надані позивачем докази в їх сукупності також не давали суду першої інстанції правових підстав для висновку про перебування спадкодавця в безпорадному стані.

Згідно довідки № 308 від 28.08.2017 р., причиною смерті ОСОБА_5, що помер у віці 40 років, стала крововтрата. Кровотеча з варикозно розширених вен стравоходу. Декомпенсований цироз печінки.

За відсутності будь-яких відомостей про перебування особи на лікуванні, відповідних записів в медичних документах тощо, смерть особи від крововтрати та наявність у неї захворювання на цироз печінки не може бути достатніми доказами її перебування у безпорадному стані.

Доводити факт безпорадного стану поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець першої черги та заперечує право позивача на спадщину.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т.А. Семенюк