ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 385/1382/18

провадження № 22-ц/4809/406/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням ( без виклику)учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2018 року, суддя Панасюк І.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2008р. по 2018р. в різний час доби перебуваючи в АДРЕСА_1 на ґрунті сусідських конфліктів з боку відповідача неодноразових вчинялися та вчиняються протиправні дії спрямовані на приниження його честі та гідності та завдання неодноразових побиттів, які шкодять його здоров'ю.

Крім того, навіть до сьогоднішнього часу він, чує в свою адресу викрики від ОСОБА_2 "штунда, сектант, хворий та неадекватний".

Конфлікт триває вже більше 15 років.

Позивач зазначив, що час від часу ОСОБА_2, в стані алкогольного сп'яніння приходить до його місця проживання за адресою, АДРЕСА_2 та вчиняє протиправні дії які спрямовані на образи честі та гідності.

Позивач зазначив, що він та його родина перебувають у постійному страху за своє життя та людську гідність, крім того, в результаті постійних нападів ОСОБА_2, в його дружини ОСОБА_3 розвилася хвороба - цукровий діабет 2-типу.

Позивач неодноразово, звертався із заявами про злочини, які вчиняє ОСОБА_2 до Гайворонського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, проте справи, які порушувалися закривалися та виносилися постанови про закриття кримінальних проваджень в яких було зазначено про цивільно-правові відносини.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну та моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, зобов'язати ОСОБА_2 вибачитися перед ним за вчинення протиправних дій та приниження його честі та гідності.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не взяв до уваги копії відповідей із установ поліції, в яких зазначалось про неодноразове побиття його відповідачем, а також кількість поданих ним заяв на протиправні дії відповідача. Своїми діями відповідач порушує його конституційні права, від яких залежить його життя, адже він перебуває у постійному страху та невпевненості щодо подальших дій відповідача, адже безкарність породжує нахабство.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.01.2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

25.01.2019 року по справі визначено склад колегії суддів.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надійшли.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2019 року справу призначено н 07.02.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що судом не встановлено фактів, а позивачем не надано доказів того, що неправомірними діями відповідача було порушено його особисті немайнові права.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2 (а.с.10), має хронічні захворювання, періодично проходить лікування.

Позивач зазначав, що з 2008 року по 2018 рік відповідач ображає його, обзиває поганими словами, в тому числі і на ґрунті його релігійних переконань, спричиняв тілесні ушкодження, разом з тим за час розгляду справи жоден із зазначених фактів, не знайшли підтвердження у суді.

Матеріалами справи підтверджується, що за заявами ОСОБА_1 про те, що жителі м. Гайворона, в тому числі відповідач, вчиняли з ним неодноразово сварки, в ході яких ображали його, погрожували фізичною розправою, є закрите кримінальне провадження, в зв'язку з не підтвердженням викладених в заяві обставин (а.с.32-33). Цим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку за правилами ст.89 ЦПК України.

Колегія суддів зазначає, що внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 повідомлення про факт вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого триває та на час розгляду не закінчено, з огляду на положення статті 62 Конституції України, якою закріплено презумпцію невинуватості, не може прийматися судом як обставина, яка підтверджує наявність заподіяної злочином матеріальної і моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2018 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 07.02.2019року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: