Справа: № 484/4732/18
Провадження № 2/484/214/19
12.02.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.
секретар судового засідання - Шаповалова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням
ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач у справі, однак фактично у ній не проживає з 2007 року, його особисті речі в будинку відсутні. На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач втратив право користування вказаною квартирою.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити та справу слухати без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позов не надав.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та дійшов такого висновку.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Стаття 383 ЦК України та стаття 150 ЖК України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що, на підставі договору дарування квартири від 20.01.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 116, позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 8-9).
Згідно будинкової книги, копія якої міститься в матеріалах справи, та довідки виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 8447/03.01-26 від 24.10.2018 року, за вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2
Відповідно до акту не проживання, посвідченого ТОВ «Еталонсервіса», за участю сусідів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, не проживає за вказаною адресою з 2007 року.(а.с.17)
З матеріалів справи вбачається, що позивач разом зі своїм сином, який також проживає за даною адресою, самостійно утримують квартиру, сплачують комунальні платежі, проводять капітальний та поточний ремонти квартири. (а.с.25-59)
Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, (перебування у відрядження, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї саме без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач, був зареєстрований за вказаною адресою, однак в квартирі не проживає більше року. Його особисті речі в квартирі відсутні. Перешкод у проживанні відповідачу власник квартири не чинив.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко