н/п 2/490/3285/2018 Справа № 490/7926/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
_________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєвау складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району, ОСОБА_3, про відібрання малолітнього сина та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2 з подальшим уточненням позовних вимог про відібрання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на таке.

ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, записаний батьком дитини за спільною заявою батьків дитини, про що видано повторне Свідоцтво про народження від 13.09.2018 року.

В липні 2018 року до позивача надійшла інформація від Миколаївського полового будинку №1 щодо доставлення породіллі в стані сильного алкогольного сп'яніння та в крові було виявлено ознаки вживання амфетаменів та барбітуратів . Після народженняхлопчика мати поводила себе агресивно та зухвало. В подальшому з'ясувалося, що ОСОБА_2, притягалася до адміністративнох відповідальності за проституцію, була помічена у вживанні алкогольних та наркотичних речовин. В подальшому дитина була переведена до дитячої лікарні в звязку з вадами внутрішньоутробного розвитку та навністю наркотичного абстинентного синдрому у звязку з вживанням матір'ю наркотичних речовин під час вагітності. Отже було прийнято рішення про недоцільність повернення дитин в сім'ю.

14 вересня 2018 року після прийняття рішення про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_4., дитина була передана біологічному батькові дитини ОСОБА_3 , наразі за малолітнім ОСОБА_4 здійснює доглядта лікування дитини бабуся по лінії батька - ОСОБА_6, оскільки сам батько є ще неповнолітнім та продовжує навчання у 11-му класі середньої школи .Родина батька за своїм місцем проживання створює для дитини належні умови утримання та лікування, якого потребує дитинна. . Відповідачка весь цей час не цікавиться долею та станом здоров'я сина, не провідує його у лікарні, не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Згідно довідки-характеристики Центрального відділу ГТУ Національної поліції в Миколаївській області від 13.08. 2018 № 11287/50/11-18 відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, схильна до вживання алкогольними напоями та наркотичними речовинами , спілкується з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя, притягувалась до адміністративної відповідальності за статтями 181-1 КУпАП.

Враховуючи зазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 28.08..2018, посилаючись на статтю 170 СК України позивач просить відбрати у матері її малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з неї аліменти на його утримання у розмірі 1/4 заробітку матері на користь батька ОСОБА_3 .

14 січня 2019 року представник відповідача адвокат ОСОБА_7 надав відзив на позовну заяву , в якому не погоджується з позовними вимогами .Зазначає, що в позові не викладено обставин, з якими закон пов'язує підстави для можливості позбавлення батьківських прав, і обставини ухиляння ОСОБА_2, від своїх батьківських обовязків. Відповідачу невідома адреса проживання ОСОБА_5, батько дитини не бажає надавати їй дитину, її м мати волкова Г.О, не бажає надавати їй допомогу у догляді та утриманні онука, отже відповідачка фактично та фізично не має змоги виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідачка не має залежності від вживання алкоголою та наркотиків, відстуня її винна поведінка щодо відсутності її доглячду за дитиною, оскільки така ситуція склалася з незалежних від не причин.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року без виходу суду до нарадчої кімнати підготовче судове провадження закрите та справа призначена до розгляду по суті на 15.02.2019 року та задоволено клопотання представника відповідача щодо виклику для допиту в якості свідка мати відповідачки ОСОБА_9 та викликати третю особу для дачі особистих пояснень, витребувано у Центрального ВПМ НГУ дані обліків стосовно притягнення відповідачки до адміністаривної відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10, позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити його в повному обсязі. Суду пояснила, що повернення дитини матері, яка взагалі не розуміє всю відповідальність щодо виховання дитини, створює небезпеку для здоров'я дитини . Про те, що ОСОБА_11 не може виховувати дитину службі у справах дітей повідомила саме мати відповідачки, розповівши про вживання донькою алкогольих та наркотичних речовин, девіантну поведінку доньки, її схильність до бродяжництва та агресивність. Дитина має неврологічні захворювання, важкі алергічні реакції, пов'язані з поведінкою матері під час вагітності та перенесеного наркотичної абстиненції після народженя, потребує тривалого постійного важкого та вартістного лікування, яке повністю забезпечує хлопчикові бабуся по лінії батька. Дитина часто перебуває у стаціонарі, потребує неперервних занять ЛФК та масажу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона випадково і вперше в житті в той день вживала наркотичні речовини. Вона ніколи до цього і після не вживала наркотичні ресовини, не зловживала алкоголем, в той день вона випила багато алкоголю через особисту трагедію. Вона годувала дитину в роддомі груддю і не розуміє, чому їй відмовилися віддавати дитину. Не пскали її і до дитини в дитячу лікарню після виписки з пологового будинку. вона знає, що дитину віддали батькові, вона знає, де він проживає, оскільки приїзжала до нього в гості , коли вони ще зустрічалися. Проте мати ОСОБА_12 та сам ОСОБА_3 не бажають з нею спілкуватися, на дзвінки відповідають лише, що це наша дитина і нам від неї нічого не треба . Матеріальну допомогу синові не надавала, бо не знала, як передати кошти чи речі. Про діагнози сина не знає нічого, крім алергії, проте готова його лікувати. Також пояснила, що не знає про велику вартість спеціального гіпоалергенного харчування дитини, проте готова відновити лактацію. Самостійного заробітку не має і не намагалася влаштуватися на роботу, бо знає, що повинна до трьох років перебувати у відпустці по догляду за дитиною . Кошти на проживання їй буде надавати мати та її новий хлопець, який не проти дитини , він її дуже кохає і не відмовить в утриманні. Дуже бажає бути синові хорошою матір'ю і не розуміє, чому з нею сталася така ситуація. Також пояснила, що не намагалася весь цей час повернути сина, тому що її мати їй повідомила , що все одно її позбавлять батьківських прав, а вона звикла довіряти матері.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.Мати неповнолітнього надала письмові пояснення по суті позовних вимог. в якій зазначила, що вона з чоловіком та своїм сином піклується про онука, який часто хворіє і перебуває на лікуванні у стаціонарі, має безліч відхилень від нормального розвитку. Мати дитини одни раз подзвонила, а більтше жодним чином не цікавилася життям та здоров'ям сина.Дитина має великі алергічні реакції на штучне вигодовування та потребує спеціального гіпоалергенного харчування сумішшю Нутрілон. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідача - ОСОБА_2,, батьківство встанволено за сіпльною заявою батька та матері.

Реєстрація народження дитини ОСОБА_14 відбулася 11 серпня 2018 року, відомості про батька дитини - волкова ОСОБА_15 внесені за ч. 1 ст. 135 СК України.

З інформації Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.08.2018 року вих. № 1264 вбачається, що 27.07.2018 року до центру у телефонному режимі надійшло повідомлення від пологового будинку № 1 щодо вагітної волкової О.П., яку на 37 тиждні вагітності доставила бригада ШМД у стані алкогольного сп'яніння. в крові виявлено 2,07 проміле алкоголю та ознаки вживання амфітаменів та барбітуратів. За отриманою інформацією позивач схильна до вживання алкогольних напоїв , веде себе агресивно, схильна до втеч з дому. З працівниками центру ОСОБА_2, спілкувалася неохоче, грубо відповідала на запитання .

Згідно результатів токсикологічного дослідження від 30.07.2018 року крові відповідачки виявлені наркотичні речовини.

Дитину переведено 29.08.2018 року до міської лікарні № 2 з діагнозом "ураження плоду та новонародженого, зумовлені вживанням матір'ю наркотичних засобів"

З 02 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївській обласній дитячій лікарні з діагнозом " синдром медикаментозної абстиненції , зумовлений наркоманією матері, синдром збудження, анемія І ступеню, відкрите овальне вікно серця та відкритий артеріальний проток. Нааслідки гіпоксиї ЦНС, синдром тонусних порушень".

14 вересня 2018 року, враховуючи рекомендації комісії з захисту прав дитини від 28.08.2018 року, виконавчий комітет Миколаївської міської ради прийняв рішення № 807 "Про негайне відібрання дитини ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., у матері ОСОБА_2

Згідно висновку від 14.09.2018 року виконкому ММр - доцільно відібрати малолітнього сина ОСОБА_14 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, та стягнення аліментів. З висновку слідує, що на комісію з питань захисту прав дитини мати зявилася в неадекватному стані, поводилася агресивно, не бажала пояснити свій спосіб життя та безвідповідальне ставлення до здоров'я дитини.

Згідно медичних документів щодо стану здоров'я дитини, наявних в матеріалах справи, наданих батьком дитини, дитина має неврологічний стату "синдром рухових порушень", потребує курсів масажу та ЛФК, проходить обовязковий щомісячний профілактичний огляд за місцем проживання батька, рекомедації лікаря виконуються.

Згідно листа в.о головного лікаря КЗ ММР "ЦПМСД № 4" на адресу Служби у справах дітей Центрального району просили вирішити питання знаходження житини в сім'ї, так як ймовірність надання повноцінного догляду та допомоги дитині матрі'ю ОСОБА_2, сумнівна.

Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, вона стала на облік в жіночу консультацію по вагітності на 24 тиждні вагітності, оскільки до цього не знала, що є вагітною, не відчувала рухи дитини.

З акту відвідування сім'ї від 08.08.2018 року фахівцями сектору ССД вбачається, що ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 разом з матір'ю ОСОБА_9 Для дитини створені умови для виховання та розвитку, наявні необхідні речі для дитини.

З акту обстеження умов проживання за місцем проживання дитини з батьком у м.Херсон від 04.03.2019 року для дитини створені комфортні, належні умови для виховання та розвитку, проживає дитина з батьком та бабусею і дідусем по лінії батька.

Відповідно до акту обстеження умов від 10.09.2018 року, складеного фахівцями служби у справах дітей Дніпровського району м.мХерсона за дорученням позивача , проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_3, батько дитини, ОСОБА_16, бабуся дитини та ОСОБА_17 дідусь дитини, для дитини влаштована окрема кімната з необхідними речами, стосунки в сім'ї доброзичливі.

Згідно витягу з протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради та Висновку службти у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 12.09.2018 року - постановлено про визнання доцільним передачу малолітнього ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітньому батькові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

З довідки-характеристики від 13.08.2018 року Центрального відділу ГУ Національної поліції в Миколаївській області вбачається, що відповідачка за час мешкання за адресою АДРЕСА_1 характеризується негативно. Систематично порушує громадський порядок, спілкується та підтримує відносини з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Неодноразово помічалася у вживанні алкогольних напоїв та наркотичних речовин. Неодноразово знаходилася у розшуку . Неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за статтями 181-1 КУпАП.

З інформації від 16.08.2018 року Миколаївського обласного наркологічного диспансеру Миколаївської обласної ради вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в МОНД .

З інформації від 16.08.2018 року Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в МОПЛ № 1.

З інформації Центрального ВПГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП ( заняття проституцією) 20.04.2017 року та перебувала на профілактичному обліку по 07.05.2018 року.

Отже, суд встановив, що спір стосується сімейних відносин, а саме виконання батьками своїх батьківських обов'язків та прав дитини, які регулюються відповідними нормами СК України, Закону України "Про охорону дитинства", а також нормами міжнародного права.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов'язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров'ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов'язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов'язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров'я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Встановивши обставини справи щодо перебування матері дитини на обліку у органах поліції, підтвердження вживання нею алкоголольних напоїв та наркотичних речовин під час вагітності , відсутність належного медичного супроводу під час вагітності ( адже згідно її пояснень до 7 місяця вагітності вона взагалі не занала про свою вагітність) , наявність удитини після народження абстинентного синдрому та в подальшому неврологічних відхилень, анемії, які знаходяться у прямому причинному зв'язку з поведінкою матері під час вагітності та народження дитини в стані сильного алкогольного сп'яніння матір'ю на 37 тиждні вагітності, а аткож пояснення відповідачки в судовому засіданні щодо того, яким чином вона бачить виконання нею догляду за дитиною та матеріального її забезпечення ( виключно за рахунок інших осіб, в тому числі і сторонніх) , доходить до висновку про те, що залишення дитини ОСОБА_16 у матері є безумовно небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Тим більше, що дитина потребує постійного непреревного лікування , яке неможливо переривати для відновлення рухових можливості дитини , яке в повній мірі йому забезпечує батько та бабуся.

За висновком суду відібрання малолітнього ОСОБА_16 від матері без позбавлення її батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення недогляду за дитиною, що, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, є неприпустимим.

Також під час ухвалення рішення про відібрання дитини від матері суд бере до уваги відсутність інформації про здійснення соціального супроводу сім'ї.

Суд враховує, що відповідач, від якої відібрана малолітня дитина, не втрачає щодо неї прав та обов'язків, обумовлених походженням. Вона надалі залишається носієм обов'язку щодо виховання дитини, має право на особисте її виховання та спілкування з дитиною, що, на думку суду, відповідає інтересам дитини. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі- рідному батькові , означає, що саме їх напрямок та умови утримання та виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити мати, й з цим напрямком вона повинна буде узгоджувати свою поведінку. Так, батьківські права тривають до повноліття дитини та таке рішення не позбавляє відповідачку в разі зміни її ставлення як до виховання дитини, так і , насамперед, до влаштування власного життя, повернути дитину .

Крім того, суд відповідно до ч. 4. ст. 170 СК України, прийшовши до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, задовольняє позов в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання її малолітнього сина ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09. 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що за час розгляду справи дитина вже передана рідному батькові ОСОБА_3, який здійснює догляд та утримання дитини, суд, з метою забезпечення захисту найвищих інтересів дитини та запобігання зайвої тяганини у вирішенні цього питання , вважає за можливе стягнути аліменти одразу на користь того з батьків, з ким проживає дитина - відповідно до вимог ст. 181-183 СК України

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 1762 грн.

Керуючись статтями 12,13, 81 , 141, 259-265,273 Цивільно процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини - задовольнити .

Відібрати малолітнього ОСОБА_16,ІНФОРМАЦІЯ_7, у його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінмуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - на користь батька дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7.

Покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків відносно дитини, в тому числі і щодо його матеріального забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2019 року.

Суддя О.А. Гуденко