Справа № 309/1020/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в сладі :

судді - доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2018 року, ухваленого суддею Лук'яновою О.В., повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2018 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року, але з листопада 2016 року припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Після реєстрації шлюбу до листопада 2016 року вони проживали в будинку відповідача. За час їх спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, через що неодноразово лікувався в наркологічних установах. Відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, ображав її, принижував, спричиняв тілесні ушкодження, у зв'язку з чим між ними перестало існувати нормальне сімейне спілкування, що поступово переросло в постійні, з його ініціативи сварки, в тому числі у присутності їх дітей, які негативно впливають на них. В листопаді 2016 року вона змушена була припинити спільне сімейне проживання з відповідачем та переїхала проживати з синами до своєї матері. З цього часу фактичні шлюбні відносини між нею та ОСОБА_3 припинено і спільне господарство не ведеться.

Після фактичного припинення їх сімейних відносин неповнолітні діти проживають разом з нею, вона матеріально забезпечує їх, створює для них належні соціально-побутові умови проживання, опікується за збереження їх психічного та фізичного здоров'я. Відповідач участі в матеріальному забезпеченні їх дітей не приймає, у добровільному порядку сплачувати кошти на утримання дітей відмовляється.

ОСОБА_3 ніде не працює, однак виїжджає на сезонні роботи в Російську Федерацію та отримує доходи, працює неофіційно, а тому його доходи їй невідомі, інших утриманців він не має, є працездатним, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому він взмозі сплачувати аліменти на утримання їх дітей. На підставі наведеного просила суд шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем - розірвати; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_2»; стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі по 1750 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, з дня звернення до суду, з індексацією розміру аліментів визначених судом.

Перед початком судового засідання в суді першої інстанції позивач зменшила позовні вимоги та просила розглядати тільки позовну вимогу про стягнення аліментів; позовну вимогу про розірвання шлюбу не розглядати, оскільки, як їй стало відомо, вже є рішення суду про розірвання їх шлюбу за позовом відповідача.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 17 квітня 2018 року, з щорічною індексацією відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 704грн.80коп..

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить змінити зазначене рішення суду, зменшивши розмір стягуваних аліментів з 1500,00 грн. до суми 1013,50 грн. щомісячно на кожну дитину, як половину відповідного прожиткового мінімуму на дитину. Вказує на те, що на даний час він має періодичні, незначні заробітки, а тому розмір аліментів у сумі 3000,00 грн. щомісячно є для нього непосильним та може поставити його у вкрай важке матеріальне становище. Вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі 1013,50 грн. на кожну дитину узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть, як законні інтереси платника аліментів, тобто його, так і законні інтереси їх отримувача.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, яка апеляційну скаргу не визнала, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.13-14).

Діти проживають разом з позивачем ОСОБА_2 згідно рішення Хустського районного суду від 22 червня 2018 року (а.с.47-48).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, судом першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховано вік неповнолітніх дітей та потреби для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а також прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

З приводу доводів апеляційної скарги щодо стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму, то слід зазначити, що абз.2 ч.2 ст. 182 СК України встановлено лише мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, нижче якого розмір стягуваних аліментів не може бути. Водночас вказана норма не зобов'язує суд визначати розмір аліментів саме в такому розмірі. Натомість абз.3 ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В даному випадку визначений судом розмір аліментів є меншим ніж рекомендований законодавцем, а відтак зважаючи, що відповідач є молодою особою працездатного віку без вад зі здоров'ям, то такий зможе їх сплачувати.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 182, 184 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», яким установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, правильно дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Судді: