№ провадження 2/646/790/2019
Справа № 646/8239/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.19року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжов В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності, визнання частково недійсним договору купівлі продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння та передачу квартири власнику, виселення, припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться позовна заява про визнання права власності, визнання частково недійсним договору купівлі продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння та передачу квартири власнику, виселення, припинення права власності.

Зі змісту позовної заяви убачається, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 87,3 кв.м., житловою 64,7 кв.м.

Ухвалою судді від 23.11.2018 вказана позовна заява була залишена без руху, у звязку з недоплатою судового збору в розмірі 1409,60 коп.

03.01.2019 вказанні недоліку булу усуненні позивачем.

Ухвалою судді від 11 січня 2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі.

Одночасно до позовної заяви позивач надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить: заборонити ОСОБА_2 розпоряджатися будь-яким чином нежитловими приміщеннями першого поверху 1 площею 13,0 кв.м. та 2 площею 22,2 кв.м., що розташовані в житловому будинку № 15 літ. «Б-4» по провулку Подільському в місті Харкові.

Позивач в обґрунтування своєї заявипосилається на те, що за час розгляду справи відповідач має можливість незаконно відчужити майно, що зробить неможливим та ускладнить виконання судового рішення, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Суддя, вивчивши матеріали справи щодо вимог, заявлених у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема пп.1, 2, 7 зазначеної статті встановлені таки види забезпечення позову як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, заборона вчиняти певні дії, а також передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідальності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до положень пп.1 та 7 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі шляхом накладення арешту на майно та/або передання речі, яка є предметом спору, на зберігання.

Згідно статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

В той же час, позивач просить забезпечити позов у спосіб, яким по суті вирішено позов до розгляду справи, що є неприпустимим.

Але враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити частково та заборонити вчиняти будь-які дії на відчуження вказаної квартири.

Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння вказаною квартирою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152 і 153 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, вчиняти будь-які дії на відчуження нежитлових приміщень першого поверху 1 площею 13,0 кв.м. та 2 площею 22,2 кв.м., що розташовані в житловому будинку № 15 літ. «Б-4» по провулку Подільському в місті Харкові.

В іншій частині відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк предявлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя: В.А. Єжов