Справа № 148/761/19
Провадження №2/148/455/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

19 грудня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , поданим від її імені та в її інтересах представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, від імені та в інтересах останньої, зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.02.1999 позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. За період перебування у шлюбі, у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Більше двох років позивач та відповідач разом не проживають, однак шлюб між ними не розірвано.

Відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, всі витрати по її утриманню несе позивач. В даний час дочка є студенткою першого курсу Вінницького національного аграрного університету ІІІ-ІV рівня акредитації, навчається на денній державній формі навчання, стипендії не отримує, інших доходів не має, проживає у гуртожитку з 29.08.2018, плата за який становить 520 грн. в місяць.

Крім навчання, дочка займається на курсах англійської мови, відвідує фітнес-клуб, а також знаходиться на обліку у сімейного лікаря ендокринолога, невропатолога та уролога, має ряд захворювань, від яких проходила стаціонарне лікування. Всі ці заходи потребують додаткових коштів з боку позивача.

Позивач також вказує, що купила дочці ноутбук, пристрій марки "Canon" та в кредит телефон.

Фактично витрати, необхідні для утримання дочки складаються з плати за гуртожиток, витрат на їжу, одяг, ліки, гармонійний розвиток, курси англійської мови, курси броварів, фітнес, витрати на засоби гігієни, витрати на канцтовари та техніку для навчання, кишенькові витрати. Усі ці витрати позивач несе самостійно, через що опинилась у боргах.

Загалом на утримання, навчання та лікування дочки нею понесено витрати у розмірі 53263,22 грн., які позивач вважала необхідним розділити порівну між нею та відповідачем.

Позивач має інформацію, що відповідач займається бізнесом та має достатньо високий дохід, є фізично здоровим, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просила присудити кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. та стягувати їх з ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача половину від понесених нею витрат на утримання спільної доньки у розмірі 26631,61 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В подальшому, представник позивача подала заяву про зміну та збільшення позовних вимог (а.с. 74-75), у якій просить суд присудити кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача та стягувати їх з ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію половини від понесених додаткових витрат на утримання спільної доньки у розмірі 34463,05 грн. Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів до досягнення нею 23-х років. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Заява про зміну та збільшення позовних вимог представником позивача мотивована тим, що з моменту подання заяви до суду донька сторін перенела операцію, і позивачем потрачено кошти на її лікування, придбання ліків та медприпаратів на загальну суму, що становить 8775,90 грн. Вартість операції склала 1000 грн., дочці рекомендована лазерна епіляція. Така епіляція коштує 320 грн. за процедуру, а отже позивачу необхідно понести додаткових витрат у розмірі 3200 грн.

Також позивачем оплочено проживання доньки у гуртожитку, що в цілому складає 2686,97 грн.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на утриання дитини після подання первісного позову до суду складає 15662,87 грн., половина з яких становить 7831,44 грн.

Представник позивача посилається на положення ст. 185 СК України, відповідно до якої, батько повинен приймати участь у додаткових витратах на дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою, тощо.

Крім того, донька ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, продовжує навчання, та відповідно потребує матеріальної допомоги.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.1999, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.12.2018 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.10.2001 (а.с. 8), сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії довідки Вінницького аграрного університету №152 від 03.09.2018 (а.с. 10), ОСОБА_4 є студенткою даного навчального закладу, навчається на денній державній формі навчання, термін навчання з 01.09.2018 до 31.08.2019.

ОСОБА_4 зареєстрована у АДРЕСА_1 , про що свідчить копія довідки Вінницької міської ради №820 від 04.01.2019 (а.с. 10).

Відповідно до довідки Вінницького національного аграрного університету №34 від 05.02.2019 (а.с. 11), ОСОБА_4 є студенткою даного навчального закладу, за період з вересня 2018 по січень 2019 доходів не мала.

Відповідно до угоди на проживання від 29.08.2018 (а.с. 12), та довідки Вінницького національного аграрного університету №10/02 від 09.04.2019 (а.с. 13), копій квитанцій (а.с. 14), ОСОБА_4 проживає у гуртожитку вищевказаного навчального закладу в період 2018, 2019 років, здійснює оплату за проживання у гуртожитку в сумі 520 грн. в місяць.

З заявою про збільшення та зміну позовних вимог представник позивача надала суду копію довідки, виданої Вінницьким національним аграрним університетом 30.09.2019 (а.с. 96), відповідно до якої, ОСОБА_4 є студентом даного навчального закладу, навчається на денній державній формі навчання, зарплати, аліментів, чи інших нарахувань не отримує.

Відповідно до наданої копії угоди на проживання в гуртожитку від 20.08.2019 (а.с. 97) та копій квитанції (а.с. 97-101), ОСОБА_4 проживає у гуртожитку даного навчального закладу та сплачує вартість за проживання.

Згідно довідки від 28.01.2019 (а.с. 30), позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ "ГРІН КУЛ" з 01.05.2018 на посаді казначея, її дохід за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 склав 64994,16 грн.

Як свідчить довідка Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №1388 від 02.12.2019, подана представником позивача після збільшення позовних вимого, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.06.2018 по 26.09.2018 була зареєстрована разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , перебувала на її утриманні та перебуває на її утриманні по даний час.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З досліджених судом доказів, підтверджено факт проживання та знаходження на утриманні позивача її дочки ОСОБА_4 до досягнення останньою повноліття, що дає підстави для стягнення на користь позивача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованоінтереси неповнолітньої на той час дочки ОСОБА_4 , позовні вимоги позивача, які не суперечать чинному законодавству, відсутність з боку відповідача заперечень чи спростувань позиції позивача, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 16.04.2019, відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Судом враховується, що відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

З огляду на це, суд не бере до уваги прохання позивача про стягнення аліментів шляхом їх перерахування на особистий рахунок неповнолітньої на той час дитини, оскільки хоч остання на даний час і досягла повноліття, однак аліменти стягуються судом за період коли вона була неповнолітньою, а отже не мала повної цивільної дієздатності, крім того, дочка не є стороною у справі. А тому, аліменти на утримання дитини слід стягувати на користь її матері - позивача у справі.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_4 є дочкою відповідача, після досягнення повноліття продовжує навчання, знаходиться на утриманні матері - позивача у справі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує інтереси повнолітньої ОСОБА_4 , яка навчається на денній формі навчання, в зв`язку з навчанням, влаштуватись на роботу не має можливості, відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень на спростування позиції позивача, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу).

Щодо часу, з якого та по який слід стягувати аліменти, суд виходить з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, дочка сторін досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідкою з місця навчання (а.с. 10) підтверджено, що термін закінчення нею навчання є 31.08.2019. Тобто на момент досягнення повноліття, дочка навчання не продовжувала.

Тобто, до подання позивачем заяви про зміну та збільшення позовних вимог, такі необхідні умови, визначені законодавцем, як досягнення дочкою віку, який перевищує 18 років та продовження нею навчання, були відсутні.

З заявою про збільшення та зміну позовних вимог, представник позивача надала суду копію довідки Вінницького національного аграрного університету від 30.09.2019 (а.с. 96) про те, що ОСОБА_4 є студенткою даного навчального закладу, навчається на денній державній формі навчання, зарплати, аліментів, чи інших нарахувань не отримує.

Згодом представник позивача надала суду довідку Вінницького національного аграрного університету від №505 від 22.11.2019, що ОСОБА_4 є студенткою другого курсу денної державної форми навчання факультету "Технології виробництва та переробки продукції тваринництва та ветеринарії", проживає в гуртожитку, здійснює оплату за нього.

Також представником позивача надано довідку Вінницького національного аграрного університету №184 від 03.12.2019, відповідно до якої, термін навчання ОСОБА_4 з 01.09.2019 по 31.08.2020.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та вищенаведені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , яка продовжує навчаання слід стягувати з дня досягнення нею повноліття, тобто з 21.09.2019 і до закінчення нею навчання - 31.08.2020, а не до досягнення нею 23-років, як про те просить представник позивача, оскільки закінчення навчання - обставина, яка настає першою ніж досягнення 23-х років.

Суд не бере до уваги надану позивачем копію студентського квитка ОСОБА_4 , з зазначенням на ньому терміну його дії до 30.06.2022, оскільки даний квиток не є належним доказом дати закінчення навчання, а підтверджує лише що ОСОБА_4 є студенткою навчального закладу.

Також представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію половини від понесених додаткових витрат на утримання спільної доньки, що становить 34463,05 грн.

Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст. 185 СК України.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційний характер, передбачено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

В обгрунтування позову у даній частині представник позивача надає наступні докази.

Копію договору про надання ОСОБА_4 послуг по вивченню іноземної мови від 16.03.2019 (а.с. 15), відповідно до якого, остання має займатися підвищенням рівня володіння англійською мовою, вартість таких послуг становить 3000 грн. за семестр, тривалість семестра становить з 17.03.2019 до 16.05.2019.

В матеріалах, доданих до позовної заяви, міститься копія квитанції від 28.03.2019 (а.с. 16), про перерахування коштів у сумі 3000 грн.

Однак, суд дану квитанцію до уваги не бере, оскільки у ній не зазначено хто є платником, на чию користь та за які саме послуги перераховувались кошти.

Також суд не бере до уваги надану представником позивача копію договору про надання ОСОБА_4 послуг із забезпечення фізичного комфорту (а.с. 17-18), оскільки з даної копії не можливо встановити дату укладення договору.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 19), дитина ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні у ВОД з 22.03.2018 по 02.04.2018, та з 13.08.2018 по 17.08.2018. За станом здоров`я була звільнена від занять фізкультурою у 2017-2018 роках, потребує санаторно-курортного лікування.

Дану довідку суд до уваги не бере за відсутності зазначення її дати та не можливості встановленння діагнозу.

Представником позивача також нанадано копії квитанцій про купівлю медичних препаратів та перерахування коштів (а.с. 20-22). Однак дані документи не містять відомостей ким та для кого саме здійснювалась купівля, а тому не можуть слугувати доказами купівлі медичних препаратів саме на лікування дочки позивача. Також деякі копії квитанцій є нечіткими, з яких не можливо встановити навіть перелік товарів, які купувались.

В обгрунтування позову представником позивача надано копії квитанцій та товарного чеку на придбання ноутбуку, пристрою марки "Canon", однак відомстей про покупця дані документи не містять.

На підтвердження позовних вимог в частині додаткових витрат на дитину, представник позивача надала також копії документів про купівлю позивачем смартфону в кредит: копію договору про отримання кредиту (а.с. 24), копію накладної (а.с. 25), копії квитанцій про погашення кредиту (а.с. 26-27). Однак, купівля телефону підтверджує витрати на утримання дитини, а не додаткові витрати, пов`язані з її хворобою чи здібностями.

Також не можуть слугувати такими доказами і копії квитанцій про купівлю побутових товарів та одягу (а.с. 28, 29, 31, 32).

Відповідно до копії направлення, ОСОБА_4 була направлена на консультацію в діагностичний центр з діагнозом негоспітальна пневмонія (а.с. 76), відповідно до копії направлення від 19.06.2019 (а.с. 77), була направлена у хірургічне відділення з діагнозом пілонідальна хвороба.

Згідно виписки Вінницької обласної клінічної лікарні (а.с. 79), судом встановлено, що ОСОБА_4 з 02.05.2019 по 11.05.2019 знаходилась на стаціонарному лікуванні та 03.05.2019 було здійснене хірургічне втручання, призначено лікування.

Відповідно до виписки Козятинської районної лікарні із медичної карти (а.с. 80), ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі з 21.06.2019 по 22.06.2019.

Разом з тим, надані представником позивача копії квитанцій за різні дати про купівлю медичних препаратів та інших речей (а.с. 82-84, 87-90, 92-95), відомостей про те, що саме позивачем і що на лікування дочки купувались дані товаари, не містять, а тому не можуть бути належними доказам позовних вимог в цій частині.

Копію товарного чеку про від 09.06.2019 (а.с. 102) про купівлю жіночих босоніжок, надану представником позивача на обгрунтування позовних вимог, суд при вирішенні позову у даній частині, до уваги не бере, оскільки даний документ не підтверджує понесення додаткових витрат на дитину, а є підтвердженням її утримання.

Суд вважає належними доказами витрат на лікування ОСОБА_4 копію квитанції від 03.05.2019 про оплату косметологічної операції (кісти куприка) на рахунок Вінницької обласної дитячої клінчної лікарні в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 82) та копії квитанцій про резервування та купівлю ліків на суми 180,20 грн., 30,12 грн., 174,10 грн., 215,04 грн., 30,89 грн., 29,82 грн., 44,59 грн., 45,74 грн., 45,74 грн., 975,75 грн., 71,15 грн., 19,29 грн. (а.с. 85-86, 91), оскільки купівля та резервуваня ліків здійснювались в період оперативного втручання та лікування невнолітньої на той час ОСОБА_4 , що здійснювались у лікарнях м. Вінниці та м. Козятин.

Копіями квитків від 21.06.2019 на суму 80,33 грн. та від 22.06.2019 на суму 21,36 грн. (а.с. 78) підтверджується переїзд ОСОБА_4 з м. Вінниці у м. Козятин для лікування у Козятинську районну лікарню.

Як було зазначено вище, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат.

Встановленими в судовому засіданні доказами підтверджено, що неповнолітня на той час ОСОБА_4 в період лікування останньої, перебувала на утриманні матері - позивача у справі, тому суд вважає підтвердженим той факт, що саме позивач несла додаткові витрати на її лікування.

З огляду на викладене, позов в даній частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 1482,06 грн. (1000,00 грн. + 180,20 грн. + 30,12 грн. + 174,10 грн. + 215,04 грн. + 30,89 грн. + 29,82 грн. + 44,59 грн. + 45,74 грн. + 45,74 грн. + 975,75 грн. + 71,15 грн. + 19,29 грн. + 80,33 грн. + 21,36 грн. = 2964,12 грн.).

Сума додаткових витрат на дитину в розмірі 2964,12 грн. підлягає поділу між батьками, оскільки обов`язок нести витрати на дитину мають обоє батьків (2964,12 грн. : 2 = 1482,06 грн.)

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог представника позивача у заявлених нею межах та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в загальному розмірі 1569,84 грн. (768,40 грн. (позовна вимога про стягнення аліментів на неповнолітню дитину) + 768,40 грн. (позовна вимога про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання) + 33,04 грн. (позовна вимога про стягнення додаткових витрат на дитину: 768,40 грн. х 4,3% = 33,04 грн. (пропорційно до задоволеної позовної вимоги).

Також представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., при цьому надає копію квитанції на вказану суму (а.с. 33).

Відповідно до положень ст. 135 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ні позивачем, ні її представником не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних останньою, та/чи здійснення нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., за відсутності належного підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

На підставі викладеного, керуючись ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 51 Конституції України, п. 18, 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. ст. 141, 180 - 183, 185, 191, 199-201 СК України, ст. ст. 13, 76-81, 135, 141, ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий від її імені та в її інтересах представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21.09.2019 і до закінчення нею навчання 31.08.2020.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1482,06 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят дві гривні 06 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1569,84 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 84 копійки).

У стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: