Провадження № 22-ц/801/2447/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 рокуСправа № 127/21251/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2019 року, постановлене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Мотивує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Позивач зазначає, що після припинення спільного проживання, а саме з січня 2018 року відповідач необхідну матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Однак ОСОБА_1 має постійне місце роботи , працює моряком на підставі офіційних контрактів з іноземними компаніями у сфері нафто будування. Матеріально забезпечений, має у власності декілька автомобілів та квартиру. За період подружнього життя та до січня 2018 року відповідач постійно надавав ОСОБА_2 кошти на утримання дітей та на її утримання в розмірі 2-3 тисячі доларів США щомісячно, відкривши доступ до його валютного рахунку.

Пославшись на викладене та майнову спроможність відповідача надавати своїм дітям та їй грошову допомогу, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, а також кошти на її утримання у розмірі 5 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років.

Відповідач ОСОБА_1 на позовну заяву подав відзив, в якому вказує, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки з 2017 року він не працює і його дохід є невеликим , тому не заперечує сплачувати аліменти в сумі 1500 грн.

В заперечення позову, 29.01.2019 ним було подано зустрічний позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Обґрунтовуючи зустрічний позов, відповідач вказує, що молодший син Даніель з листопада 2018 року проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі зустрічної позовної заяви, а саме з 29.01.2019.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 28 серпня 2018 року до 01.11.2018. В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі зустрічної позовної заяви, а саме з 29.01.2019.

Вирішено питання про судові витрати.

З таким рішенням позивач та відповідач не погодились та оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 визнає свій обов`язок по утриманню старшого сина, однак посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги і які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить рішення суду в частині вимог про стягнення аліментів на дружину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Також просить змінити рішення в частині задоволення позову щодо стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_3 в розмірі 4000 грн., зменшивши суму до 1500 грн.

В якості основних доводів послався на те, що його дохід на даний час не дозволяє надавати допомогу дитині в розмірі, визначеному рішенням суду. В нього, крім спільних синів з позивачем, на утриманні ще є донька ОСОБА_5 , 2019 року народження. Крім того зареєстроване майно у власності не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати вказані аліменти на дружину та дитину.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а в зустрічному - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не врахував викладені в позовній заяві обставини та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову, оскільки відповідач маючи власний бізнес , має змогу сплачувати аліменти в розмірі по 6000 грн. на дітей та на утримання позивача. Крім того вказувала на порушення судом норм матеріального права при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання старшого сина з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки місцем проживання дітей визначено постійне місце проживання матері.

В свою чергу ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду в частині зустрічного позову є обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення скарги відповідача ОСОБА_1 і відмови в задоволенні скарги позивача ОСОБА_2 з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано.

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Також в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Тобто на даний час сторони не дійшли згоди із питання місця проживання дітей , наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої та другої статті 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частково задовольняючи позовні вимоги первісного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що ОСОБА_1 матеріально забезпечений, має транспортні засоби, отримує зарплату та соціальні виплати на двох дітей, тому відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на малолітнього сина ОСОБА_6 та на дружину в розмірі 3000 грн..

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що так як малолітній син ОСОБА_7 фактично проживає із батьком та знаходиться на його утриманні, тому відповідач має право стягувати аліменти з позивача на сина Даніеля на свою користь.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не може, з огляду на наступне.

Покладаючи на відповідача обов`язок по сплати аліментів на дружину до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що дитина з позивачем не проживає, а мешкає разом із батьком. І ця обставина має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Приймаючи до уваги, що диспозиція стятті 84 СК України прямо пов`язує право дружини на отримання допомоги від чоловіка в різі проживання дитини разом із нею , у позивача відсутні правові підстави для задоволення її позову в цій частині.

Визначаючи розмір аліментів на дітей, судом першої інстанцій було враховано всі обставин , які мають значення для справи і які визначені ст.182 СК України.

Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. ст. 180, 184 СК України та встановлених обставин справи, з врахуванням інтересів дітей, їх віку дійшов правильного висновку, що батько й матір мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання своїх дітей, з чим погоджується апеляційний суд.

З таким висновком погоджується апеляційна інстанція.

Враховуючи, що молодший син ОСОБА_7 з листопада 2018 року проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні, останній, згідно ч.3 ст.181 СК України, як особа, з якою проживає дитина, має право на отримання аліментів на дитину від колишньої дружини.

При цьому висновок органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей, ня який посилається ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов та доводи апеляційної скарги, не має правового значення для вирішення цієї справи. Як вже зазначалось судом апеляційної інстанції, на даний час існує судовий спір щодо визначення місяця проживання дітей. В разі визначення судом місяця проживання дітей з матір`ю, у останньої виникне право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 .

Вказані обставини вказують на необґрунтованість позовних вимог та безпідставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має власний бізнес, а тому матеріально забезпечений, також не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не були предметом судового розгляду, не заявлялися ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом, а тому не можуть впливати на правильність ухваленого судом рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки при вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину суд допустився порушень матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення слід залишити без змін.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81,141, 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дружину в розмірі 3000,00 гривень скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк