Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 200/4397/13-ц

провадження № 61-14880св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Консоль ЛТД») про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Позов обґрунтовано тим, що протягом 2007-2012 років між позивачами та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» було укладено ряд цивільно-правових договорів про пайову участь у фінансуванні будівництва адміністративної будівлі комерційного призначення - багатофункціонального офісного центру з торговельно-виставковими площами «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_2, а саме:

- укладені між ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 договір пайової участі в будівництві від 04 грудня 2007 року № 4757/304-45 (р) та договір пайової участі у будівництві від 26 травня 2009 року № 1059/304-34 (р);

- укладений між ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» та ОСОБА_2 договір пайової участі у фінансуванні будівництва від 23 березня 2007 року № 1017/304-34 (р);

- укладені між ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» та ОСОБА_3 договір пайової участі в будівництві від 14 вересня 2007 року № 3641/304-40 (р) та договір пайової участі у будівництві від 14 серпня 2012 року № 0404/304-88.

Позивачі, як сторона за договором, виконали свої зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши всю суму грошових коштів як пай у належний строк.

Відповідно до укладених договорів завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію повинно відбутися у 2008 році. Але станом на 25 березня 2013 року відповідач своїх обов`язків за договорами не виконав.

У зв`язку з чим позивачі просили:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва - розташоване на 9-му поверсі офісне приміщення НОМЕР_1, загальною площею 127,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва - розташоване на 0-му поверсі парковочне місце НОМЕР_2 , загальною площею 55,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва - розташоване на 10-му поверсі офісне приміщення НОМЕР_3, загальною площею 258,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва - розташоване на 11-му поверсі офісне приміщення НОМЕР_4, загальною площею 258,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва - розташоване на 14-му поверсі офісне приміщення НОМЕР_5, загальною площею 274,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення літ. «А», на 9-му поверсі, НОМЕР_1, загальною площею 127,9 кв. м, корисною площею 109,4 кв. м, службовою площею 18,5 кв. м, яке складається з: номер приміщення 901 - кабінет, загальною площею 52,8 кв. м; номер приміщення 902 - кабінет, загальною площею 21,3 кв. м; номер приміщення 903 - лоджія, загальною площею 10,1 кв. м; номер приміщення 904 - кабінет, загальною площею 20,7 кв. м; номер приміщення 905 - кабінет, загальною площею 14,6 кв. м; номер приміщення 906 - кухня, загальною площею 4,4 кв. м; номер приміщення 907 - санвузол, загальною площею 4,0 кв. м, для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , літ. «А», на 0-му поверсі, НОМЕР_2, загальною площею 55,3 кв. м, яке складається з: номер приміщення 03 - паркувальне місце, загальною площею 55,3 кв. м, для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України. Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , літ. «А», на 10-му поверсі, НОМЕР_3, загальною площею 258,9 кв. м, корисною площею 249,6 кв. м, службовою площею 9,3 кв. м, яке складається з: номер приміщення 1001 - кабінет, загальною площею 20,1 кв. м; номер приміщення 1002 - кухня, загальною площею 3,4 кв. м; номер приміщення 1003 - кабінет, загальною площею 203,0 кв. м; номер приміщення 1004 - санвузол, загальною площею 4,7 кв. м; номер приміщення 1005 - кабінет, загальною площею 26,5 кв. м; номер приміщення 1006 - вент. канал, загальною площею 0,4 кв. м; номер приміщення 1007 - вент. канал, загальною площею 0,2 кв. м; номер приміщення 1008 - вент. канал, загальною площею 0,6 кв. м, для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , літ. «А», на 11-му поверсі, НОМЕР_4, загальною площею 258,9 кв. м, корисною площею 249,5 кв. м, службовою площею 9,4 кв. м, яке складається з: номер приміщення 1101 - кабінет, загальною площею 20,2 кв. м; номер приміщення 1102 - кухня, загальною площею 3,4 кв. м; номер приміщення 1103 - кабінет, загальною площею 202,9 кв. м; номер приміщення 1104 - санвузол, загальною площею 4,8 кв. м; номер приміщення 1105 - кабінет, загальною площею 26,4 кв. м; номер приміщення 1106 - вент. канал, загальною площею 0,4 кв. м; номер приміщення 1107 - вент. канал, загальною площею 0,2 кв. м; номер приміщення 1108 - вент. канал, загальною площею 0,6 кв. м, для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на частину адміністративної будівлі комерційного призначення незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , літ. «А», на 14-му поверсі, НОМЕР_5, загальною площею 274,6 кв. м, корисною площею 243,0 кв. м, службовою площею 31,6 кв. м, яке складається з: номер приміщення 1401 - кабінет, загальною площею 28,8 кв. м; номер приміщення 1402 - кабінет, загальною площею 31,2 кв. м; номер приміщення 1403 - санвузол, загальною площею 4,7 кв. м; номер приміщення 1404 - кабінет, загальною площею 183,0 кв. м; номер приміщення 1405 - кухня, загальною площею 4,5 кв. м; номер приміщення 1406 - вент. канал, загальною площею 0,7 кв. м; номер приміщення 1407 - вент. канал, загальною площею 0,2 кв. м; номер приміщення 1408 - лоджія, загальною площею 21,5 кв. м, для подальшої реєстрації в органах Державної реєстраційної служби України. Стягнуто з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно судовий збір у розмірі 3 429,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року відмовлено ТОВ фірмі «Консоль ЛТД» у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року через те, що вказані апелянтом підстави для поновлення строку апеляційного провадження визнані неповажними.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ТОВ фірми «Консоль ЛТД» задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірма «Консоль ЛТД» на рішення суду першої інстанції скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року мотивована тим, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року направлено ТОВ фірма «Консоль ЛТД» за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16, відомостей про отримання відповідачем копії рішення суду за вказаною адресою матеріали справи не містять. Згідно з відміткою на копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції (а. с. 119 т. 1) копію вказаного рішення отримав менеджер з проекту ОСОБА_4 , що засвідчено печаткою ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (м. Дніпропетровськ). Разом із тим матеріали справи не містять відомостей щодо повноважень ОСОБА_4 представляти інтереси відповідача згідно з вимогами частини третьої статті 38 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV, далі - ЦПК України 2004 року).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року апеляційну скаргу ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на рішення суду першої інстанції залишено без руху для усунення недоліків протягом строку, вказаного в ухвалі суду, зобов`язавши надати Дніпровському апеляційному суду заяву із зазначенням поважних причин для поновлення процесуального строку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року закінчено дії по підготовці справи до апеляційного розгляду, призначено справу до апеляційного розгляду на 26 червня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2019 року виправлено описку, допущену в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, доповнено резолютивну частину ухвали наступним абзацом: клопотання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду задовольнити, строк поновити. Відкрити провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ фірми «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора Арбітражного керуючого Венської О. О. задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку на підставі матеріалів справи, що спірна нерухомість не тільки не була здана в експлуатацію, а навіть не була завершена будівництвом. З огляду на викладене, судом першої інстанції не вирішено питання щодо залучення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до участі у справі. Відповідно до чинного законодавства визнання судом права власності на будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. З урахуванням зазначеного, оскільки звернення до Дніпровської міської ради з питання щодо прийняття в експлуатацію та визнання права власності відсутнє, колегія суддів апеляційного суду не вважала за доцільне розглядати інші доводи апеляційної скарги, так як зазначені порушення норм матеріального права є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до пункту 1 частини першої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з відмовою у задоволені позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У серпні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла надіслана засобами поштового зв`язку касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у вищевказаній справі, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У касаційній скарзі заявник посилається на особливості руху справи в судах під час їх слухання, фактичні обставини справи; те, що 17 лютого 2017 року - майже через чотири роки після ухвалення судом першої інстанції ліквідатор ТОВ фірми «Консоль ЛТД» Венська О. О., зловживаючи процесуальними правами, подала апеляційну скаргу на зазначене рішення; апеляційний суд безпідставно поновив строки на апеляційне оскарження суду першої інстанції; не повідомляв заявника про дату судового засідання та не направляв йому копію апеляційної скарги; в матеріалах справи міститься наданий позивачем ОСОБА_2 оригінал довіреності відповідача від 27 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_5 , яка як уповноважена особа отримала рішення суду першої інстанції, про що власноручно зробила відповідний надпис про отримання копії судового рішення (а. с. 119 т. 1); в матеріалах справи міститься довідка Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1», який є власником спірної будівлі, про те, що зазначена будівля завершена будівництвом; вважає, що відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 411 ЦПК України є усі підстави для скасування ухвали про безпідставне поновлення строків та скасування самої постанови апеляційного суду, якою з пропуском строку на апеляційне оскарження та без з`ясування готовності до експлуатації спірної будівлі було незаконно скасовано рішення суду першої інстанції.

Також заявник посилається на статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), правовий висновок, викладений в ухвалі Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 761/34973/17, щодо того, що неотримання повного тексту рішення не є поважною підставою для поновлення процесуального строку, оскільки заявник має вільний та безоплатний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Венська О. О. , будучи призначеною з 04 серпня 2016 року ліквідатором банкрута ТОВ фірми «Консоль ЛТД», з цієї дати мала можливість на ознайомлення з повним текстом оскаржуваного судового рішення на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСД), тим більше з`ясування (пошук) наявності усіх судових рішень щодо боржника для складання та затвердження судом ліквідаційної маси боржника безпосередньо входить в обов`язки ліквідатора, апелянт в клопотанні на поновлення процесуальних строків посилається на ту обставину, що про існування самого рішення йому випадково стало відомо з ЄДРСД - натомість дане рішення було оприлюднено на офіційному сайті ще 28 травня 2013 року, обставина, що про існування оскаржуваного рішення ліквідатору нібито стало відомо лише 10 лютого 2017 року після ознайомлення з матеріалами справи, не може бути підставою для поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження.

Від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , витребувано матеріали справи з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між позивачами та відповідачем укладено цивільно-правові договори про пайову участь у фінансуванні будівництва адміністративної будівлі комерційного призначення - багатофункціонального офісного центру з торговельно-виставковими площами «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_2, а саме:

- з ОСОБА_1 - договір пайової участі в будівництві від 04 грудня 2007 року № 4757/304-45(р), відповідно до умов якого пайовик у якості свого внеску, на умовах договору зобов`язався внести грошові кошти у якості паю у розмірі 284 200,00 дол. США поетапно в строк до 25 січня 2008 року, предметом договору є офісне приміщення буд. НОМЕР_1 в осях Г-Е:5-8 на 9-му поверсі, загальною проектною площею 124,01 кв. м, визначеною за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням згідно з паспортом оздоблення, а також договір пайової участі в будівництві від 26 травня 2009 року №1059/304-58(г), відповідно до умов якого пайовик у якості свого внеску, на умовах договору зобов`язався внести грошові кошти у якості паю у розмірі 26 000,00 дол. США в строк до 31 травня 2009 року, предметом договору є парковочне місце у паркінгу об`єкта, буд. НОМЕР_2 в осях Г-Е:3-4;

- з ОСОБА_2 - договір пайової участі у фінансуванні будівництва від 23 березня 2007 року № 1017/304-34(р), відповідно до умов якого пайовик у якості свого внеску, на умовах договору зобов`язався внести грошові кошти у якості паю в розмірі 470 500,00 дол. США поетапно в строк до 15 вересня 2007 року, предметом договору є офісне приміщення буд. НОМЕР_3 в осях А-В:6-11 на 10-му поверсі, загальною проектною площею 257,97 кв. м, визначеною за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням згідно з паспортом оздоблення;

- з ОСОБА_3 - договір пайової участі в будівництві від 14 вересня 2007 року № 3641/304-40(р), предметом якого є офісне приміщення буд. НОМЕР_4 в осях А-В:6-11 на 11-му поверсі, загальною проектною площею 259,03 кв. м, визначеної за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням згідно з паспортом оздоблення, а також договір пайової участі в будівництві від 14 серпня 2012 року № 0404/304-88, відповідно до умов якого пайовик у якості свого внеску, на умовах договору зобов`язався внести грошові кошти у якості паю у розмірі 559 200,00 дол. США поетапно в строк до 20 жовтня 2007 року, предметом якого є офісне приміщення буд. НОМЕР_5 в осях А-В:1-5 на 14-му поверсі, загальною проектною площею 265,0 кв. м, визначеною за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням згідно з паспортом оздоблення.

Згідно з довідками, виданими ТОВ фірмою «Консоль ЛТД», позивачі повністю внесли пайові внески відповідно до договорів, що також підтверджується платіжними дорученнями, доданими до договорів.

Відповідно до пункту 3.9 договору від 23 березня 2007 року № 1017/304-34(р), пункту 3.12 договорів від 04 грудня 2007 року № 4757/304-45(р), від 26 травня 2009 року № 1059/304-58(г), від 14 вересня 2007 року № 3641/304-40(р), від 14 серпня 2012 року № 0404/304-88 достатніми підставами для підтвердження права на пайову участь у будівництві об`єкта є: цей договір, підписаний сторонами та скріплений печатками обох сторін (для юридичних осіб), та документи (платіжні доручення, накладні та ін.), які підтверджують внесення паю в повному обсязі в межах строку, зазначеного в цьому договорі.

Згідно з пунктом 3.8 договору від 23 березня 2007 року № 1017/304-34(р), пунктом 3.11 договорів від 04 грудня 2007 року № 4757/304-45(р), від 26 травня 2009 року № 1059/304-58(г), від 14 вересня 2007 року № 3641/304-40(р), від 14 серпня 2012 року № 0404/304-88 за умови виконання зобов`язання по оплаті суми паю пайовик повністю набуває право на пайову участь в будівництві, а фірма втрачає право розпоряджатися часткою пайовика, інакше як в інтересах та за згодою пайовика.

Будівництво об`єкта здійснюється на підставі договору про спільну діяльність від 01 березня 2004 року № 0742/239-70, укладеного між ПП «Плутон» і ТОВ фірмою «Консоль ЛТД», рішення Дніпропетровської міської ради від 31 жовтня 2007 року № 214/22, договору оренди землі від 23 червня 2008 року, укладеного між ПП «Плутон» і Дніпропетровською міською радою щодо земельної ділянки площею 0,11522 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 4080, проекту на будівництво адміністративної будівлі комерційного призначення по АДРЕСА_1 , об`єкт № -289-1 (2005 рік), дозволу на виконання будівельних робіт № 216/01-08, наданого 03 липня 2008 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

На підставі вище викладеного 16 липня 2008 року винесено розпорядження міського голови м. Дніпропетровська № 1092-р, яким було присвоєно адресу об`єкту, а саме: АДРЕСА_1 , зі схемою адресації.

Згідно з укладеними договорами завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію мало відбутися у 2008 році, станом на 25 березня 2013 року, відповідно до довідки ПП «Плутон» від 21 листопада 2012 року № 56, загальна будівельна готовність об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 92 %, відповідно до довідки від 06 лютого 2013 року № 111 будівельна готовність парковочного місця буд. НОМЕР_2 складає 87 %, відповідно до довідки від 06 лютого 2013 року № 112 будівельна готовність офісного приміщення буд. НОМЕР_1 складає 87 %, відповідно до довідки від 06 лютого 2013 року № 113 будівельна готовність офісного приміщення буд. НОМЕР_3 складає 88 %, відповідно до довідки від 06 лютого 2013 року № 114 будівельна готовність офісного приміщення буд. НОМЕР_4 складає 90 %, відповідно до довідки від 06 лютого 2013 року № 115 будівельна готовність офісного приміщення НОМЕР_5 складає 93 %.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для проведення опису, встановлення фактичної площі об`єкта незавершеного будівництва та його технічної характеристики звернулися до КП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та 31 січня 2013 року та отримали технічні паспорти на офісні приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та парковочне місце НОМЕР_2 , розташовані в адміністративній будівлі комерційного призначення, за адресою: АДРЕСА_1 .

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом першим статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 222 ЦПК України 2004 року (в редакції, що діяла під час ухвалення судом першої інстанції рішення від 17 квітня 2013 року) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша статті 294 ЦПК України 2004 року).

Частиною третьою статті 354 ЦПК України (у редакції, що діяла під час розгляду справи Дніпровським апеляційний судом) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частинами третьою і четвертою статті 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У свою чергу в пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При цьому повноваженнями самостійно вирішувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у разі його пропуску, суд чинним законодавством не наділений.

У рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції про права людини належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Кордова проти Італії» (№1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I, рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, Європейський суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03 (пункт 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, таким чином, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський суд з прав людини постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 рішення).

ЦПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, суд, здійснюючи правосуддя, наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним стороною обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, оцінити, чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності, та враховуючи баланс суспільного та приватного інтересу, дійти висновку про можливість (неможливість) відновлення строку на апеляційне оскарження.

У наданому на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху (а. с. 3 т. 2) клопотанні про поновлення процесуальних строків (а. с. 40-41 т. 2) представник відповідача в обґрунтування поважності пропущених строків на апеляційне оскарження вказує, що про існування рішення суду першої інстанції від 17 квітня 2013 року ТОВ фірмі «Консоль ЛТД» стало відомо 10 лютого 2017 року в результаті ознайомлення з матеріалами справи, про існування справи № 200/4397/13-ц відповідачу випадково стало відомо з ЄДРСР, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на адресу відповідача (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16) було направлено копію оскаржуваного рішення, проте відповідач його не отримував. Повноваження ОСОБА_4 на представництво інтересів підприємства в суді не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки для цього має бути довіреність, але в матеріалах справи цей документ відсутній, тобто відсутні повноваження на здійснення будь-яких дій у ОСОБА_4 від імені ТОВ фірми «Консоль ЛТД».

Крім того, відповідач зазначає, що на наявний в матеріалах справи супровідний лист (а. с. 119 т. 1), на якому міститься підпис ОСОБА_4 , скріплений печаткою, відбиток якої містить напис ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (м. Дніпропетровськ), а згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (код 20676633) зареєстровано лише дві філії/представництва, які територіально знаходяться у містах Полтава та Львів.

Отже, за твердженням відповідача (апелянта) отримання копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року невстановленою особою ОСОБА_4 , яка діяла від імені юридичної особи ТОВ фірма «Консоль ЛТД», не маючи жодних повноважень вчиняти будь-які дії від імені цієї юридичної особи та отримувати вищезазначену копію судового рішення, призвело до пропущення відповідачем процесуального строку на звернення до суду з апеляційною скаргою.

В ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року (а. с. 43 т. 2) про призначення апеляційної скарги, в порушення статей 354, 357, 358 ЦПК України, нічого не зазначено про вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції та поважність причин пропуску цього строку.

На підставі статті 269 ЦПК України (яка регулює питання виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні) суд апеляційної інстанції ухвалою від 26 червня 2019 року (дата винесення оскаржуваної постанови) (а. с. 77-78 т. 2) виправив описку, доповнивши свою ухвалу від 16 січня 2019 року абзацом щодо задоволення клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, поновлення строку та відкриття провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірми «Консоль ЛТД».

Тобто, суд апеляційної інстанції, навіть з урахуванням виправленої описки в ухвалі від 26 червня 2019 року, нічого не зазначив про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ТОВ фірмою «Консоль ЛТД».

Апеляційна скарга на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року за підписом ліквідатора Венської О. О. (а. с. 142-146 т. 1) подана із значним пропуском строку - 22 березня 2017 року (виходячи із дати штампу вхідної кореспонденції суду), тобто майже через 4 роки.

Апеляційний суд повинен був це врахувати, але не надав належної оцінки наступним обставинам: матеріали справи містять не тільки відмітку про отримання відповідачем оскаржуваного рішення суду першої інстанції за підписом менеджера по проекту ОСОБА_7 від 18 квітня 2013 року, вхідний номер № 69 (а. с. 119 т. 1), але і аналогічні відмітки про отримання ухвали про відкриття провадження у справі від 03 квітня 2013 року за підписом менеджера по проекту ОСОБА_7 від 03 квітня 2013 року, вхідний номер № 58 (а. с. 108 т. 1), супровідного листа суду про розгляд справи 17 квітня 2013 року за підписом менеджера по проекту ОСОБА_7 від 12 квітня 2013 року, вхідний номер № 57 (а. с. 109 т. 1), та клопотання за підписом голови правління ТОВ фірма «Консоль ЛТД» Ясінського В. Б. від 17 квітня 2013 року (а. с. 110 т. 1) з проханням на підставі статті 27 ЦПК України 2004 року розглянути справу за відсутності відповідача, ухвалити рішення на розсуд суду на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Ясінський В. Б. у свою чергу зазначений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як керівник та підписант ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (код 20676633).

При цьому рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року міститься в ЄДРСД за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/31398779, з відміткою про оприлюднення 28 травня 2013 року.

Також матеріали справи містять наданий позивачем ОСОБА_2 у додатку до пояснень на апеляційну скаргу відповідача оригінал довіреності від 27 грудня 2012 року, виданої на ОСОБА_4 від імені ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (код 20676633) на представництво інтересів від імені довірителя зі строком дії до 31 грудня 2015 року (а. с. 57 т. 2).

Зазначеним обставинам у сукупності чи окремо апеляційним судом не надано жодної правової оцінки.

Посилання представника відповідача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не було отримане ним засобами поштового зв`язку, спростовується отриманням копії рішення його представником особисто, а також тим, що рішення суду першої інстанції було розміщено у відкритому доступі в ЄДРСД, знаючи про судову справу, в якій ТОВ фірма «Консоль ЛТД» виступає відповідачем (про що свідчить наявність клопотання за підписом голови правління ТОВ фірма «Консоль ЛТД» Ясінського В. Б. від 17 квітня 2013 року про розгляд справи за відсутності відповідача), немає пояснення, що перешкоджало відповідачу такий довгий період (майже повні 4 роки) не цікавитись розглядом чи результатом справи, у якій вирішуються його майнові права.

Посилання представника відповідача на вади щодо оформлення печатки та відсутність філії/представництва у м. Дніпропетровську при отриманні ОСОБА_4 копії рішення суду першої інстанції не мають вирішального значення, оскільки стосуються особливостей документообігу чи організації діяльності відповідача, які не спростовують зазначених вище доводів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вказаних вимог поновив пропущений строк на апеляційне оскарження зі спливом значного періоду часу (майже на чотири роки) без наведення відповідних підстав, чим порушив принцип правової визначеності (res judicata).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 фактично оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року з проханням направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а згідно з положеннями частини другої статті 406 ЦПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції (частина четверта статті 406 ЦПК України).

За таких обставин доводи касаційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не повідомляв його про дату судового засідання та не направляв копію апеляційної скарги не приймаються колегію суддів, оскільки матеріали справи містять підтвердження, що ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду 26 червня 2019 року та розгляд справи за його клопотанням відкладався для ознайомлення ним з апеляційною скаргою (а. с. 83-84,т. 2), отже, його право на захист було реалізовано.

Доводи касаційної скарги щодо суті спору не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки апеляційний суд дійшов висновків без належного обґрунтування про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, поновлення строку та відкриття провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірми «Консоль ЛТД», за результатами розгляду якої ухвалено оскаржуване в касаційному порядку судове рішення.

Разом з тим оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого рішення по суті розгляду спору, то Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Суд, здійснюючи правосуддя, наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним стороною обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, оцінити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності, та враховуючи баланс суспільного та приватного інтересу, дійти висновку про можливість (неможливість) відновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до підпунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та/або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За викладених обставин постанова апеляційного суду підлягає скасуванню зі стадії відкриття апеляційного провадження з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Під час нового розгляду апеляційний суд має повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження з урахуванням принципу правової визначеності (res judicata) із викладенням обґрунтованих мотивів відмови у поновленні строків на апеляційне оскарження та відкритті провадження.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26 червня 2019 року) скасувати.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко