справа № 570/3975/18
провадження № 2/570/279/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.П.Могили, 24/ цивільну справу за позовом ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання ,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що боржник зобовязання належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив норми чинного законодавства, тому виникло право вимагати виконання зобовязання, директор позивача ОСОБА_4 у поданій до суду 21 серпня 2018 року позовній заяві просить стягувати з відповідача заборгованість за надані послуги з газопостачання у сумі 11 150 грн. та понесені судові витрати.

У запереченнях проти позову представник відповідача по довіреності просить у позові відмовити в повному обсязі через незаконість вимог та у зв"язку із відсутністю у суб"єкту злочину права на звернення до суду.

Учасників справи належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, відповідач до суду не з"явився, довіривши ведення справи своєму представнику. Зважаючи на те, що його явку не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідача.

Представник позивача позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах, бо відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч.2 ст.13 «Про ринок природного газу», п.22 «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827, споживач зобовязаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Позивач не належить до числа суб"єктів природної монополії.

По суті спору показала, що відповідач користується наданими позивачем як постачальником природного газу послугами, що нею не заперечується. До іншого постачальника природнього газу як і до позивача відповідач не звертався. Відповідач продовжує використовувати послуги позивача, отримує субсидію для їх оплати, не заперечує розмір боргу і розрахунок позову. Підставою звернення до суду є те, що відповідач не проводить оплату, хоча є власником майна, на якого покладається тягар його утримання.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки позивач не має права позиватися, бо ТОВ не є позивачем, а ОСОБА_3 не є відповідачем.

По суті показав, що відповідач не є фізичною особою, тому не може бути відповідачем у справі, так як є громадянином України.

У відповідача не існує правових відносин ні з ТОВ, ні з ПАТ про надання послуг з газопостачання. Про те, що дані підприємства є фіктивними, бо утворені на базі чужого майна, йому стало відомо 14 серпня 2018 року, бо не є комунальними підприємствами і не мають право надавати будь-які послуги, відсутні будь-які дані про передачу розподільчих станцій від Кустинської громади позивачу, тому його дружина перестала оплачувати послуги позивача. Це ж мають робити всі жителі їх громади, бо вони не є фізичними особами, а лише громадянами України, бо громадяни України є фізичними особами лише на територї іноземної держави.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Судом встановлено, що газопостачання споживачу за адресою: Рівненський район, с.Кустин, вул.Першотравне, 5 надається за особовим рахунком № НОМЕР_1, відкритим на ім'я ОСОБА_5

З 01 листопада 2015 року по 01 березня 2018 року на вказаний особовий рахунок за вказаною адресою від Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації надходила субсидія з періодом її призначення - з 01 травня 2015 року по 31 березня 2018 року.

З серпня 2015 року по березень 2017 року для ОСОБА_6 надавалися 25 % пільгова знижка з оплати послуг з газопостачанння відповідно до вимог Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і пільга припинена у зв"язку з смертю пільговика.

17 жовтня 2017 року по особовому рахунку проведено повну оплату заборгованості за вересень 2017 року в сумі 7 037 грн. 00 коп. на показник лічильника природного газу 56 2999 м.куб.

З жовтня 2017 року по липень 2018 року товариством надано послуги з газопостачання на суму 20 957 грн. 19 коп., з яких оплачено 3 962 грн. 84 коп. та надійшло субсидії в сумі 5 842 грн. 80 коп.

Заборгованість в сумі 11 150 грн. 89 коп. /з врахуванням переплати 0.66 грн./ власником житлового будинку - відповідачем не оплачена.

11 червня 2018 року позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з ОСОБА_5 в сумі 10 128 грн. 07 коп., але у зв"язку з його смертю 24 лютого 2012 року боржника відмовлено у видачі судового наказу.

19 липня 2018 року товариством відповідачу направлено лист щодо необхідності укладення договору постачання природного газу для здійснення санкціонованого відбору природного газу.

15 серпня 2018 року представник відповідача у відповідь на лист направив пропозицію щодо укладення договору з питань забезпечення природним газом домоволодіння, договір оферти використання його особистого часу, вимога про повернення 72 545 грн. 04 коп. як плату за власний, бо є громадянином України, природний газ за фіктивний договір з травня 2015 року по квітень 2018 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно / довідка №131360280/ право власності на житловий будинок за вказаною адресою зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтв про право на спадщину №1367 від 04 вересня 2017 року та №1293 від 04 вересня 2017 року.

02 лютого 2016 року представником газорозподільного підприємства ПАТ «Рівнегаз» зафіксований фактичний показник лічильника газу, який становить 20 564 м.куб.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», "Про ринок природного газу".

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із положеннями ст.638, ч.1, 3 ст.639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст.322 ЦК України власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини між споживачами та виконавцями житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 ст.19 якого передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ст.20 передбачає обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 газопостачальне підприємство зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу; споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природній газ і користуватися послугами згідно з законодавством.

П.17 Правил зі змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2015 року № 74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природній газ для населення» передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 01 число місяця, що настає за розрахунковим, та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Постачання природного газу позивачем відповідачу здійснюється на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831. Умови цього договору є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно із Переліком, постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Рівнегаз» є ТОВ «Рівнегаз збут».

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, обєкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обовязок).

Згода відповідача про приєднання до умов Договору підтверджується фактом споживання природного газу згідно акту перевірки стану пломб газового лічильника від 18 грудня 2017 року, в якому зафіксований показник лічильника газу споживача та частковою оплатою поставленого природного газу.

Із матеріалів справи вбачається і визнається сторонами, що письмовий договір про надання послуг між сторонами не укладався. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить положень про те, що недотримання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг тягне за собою недійсність відносин щодо фактичного надання таких послуг та звільняє споживача від їх оплати.

На думку суду, фактичне виконання сторонами умов договору свідчить про наявність між ними договірних відносин. Фактично укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови сторонами погоджені, договір ними виконувався, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Жодних претензій до позивача з приводу його умов відповідач не пред»являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Відповідач зобов"язання належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови фактичного договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов"язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред'явлення до боржника позову про стягнення боргу за договором і визначив борг на відповідну дату.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості, що являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості за таким договором.

Так, ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України передбачають, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, у зобов'язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Оскільки відповідач не спростував належними і переконливими доказами відсутності своєї вини у виникненні спірної заборгованості, тому його доводи про відсутність боргу є необґрунтованими. Розрахунок тарифу правомірно визначений позивачем згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг України, від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» у розмірі 6.958 грн за 1 куб. м, оскільки саме після набрання законної сили цією постановою було зафіксовано об'єм спожитого газу за лічильником.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості позову, оскільки внаслідок споживання відповідачем природного газу і часткової оплати послуг утворилася заборгованість, яка підлягала стягненню зі споживача на користь виконавця. Відповідачем проводиться оплата природного газу не в повному обсязі, чим порушуються вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Отже, заборгованість за надані послуги з газопостачання згідно наданого розрахунку нарахувань плати за газ по о.р. становить 11 150 грн. 89 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв»язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" 11 150 грн. 89 коп за надані послуги з газопостачання та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ТОВ "Рівнегаз збут", вул.Івана Вишенського, 4 м.Рівне, 33027

для стягнення сум боргу: рах.№0986 філія Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 333368

для стягнення судових витрат: п/р 7 в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647, .

Відповідач - ОСОБА_3 Олександрівна, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України: серія СР №484028, виданий 20 жовтня 1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області.

Повне судове рішення виготовлене 12 лютого 2019 року.

Суддя: Кушнір Н.В.