Справа № 368/1291/18
Провадження № 2/368/95/19
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"24" січня 2019 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

Серкретар судового засідання Салій Я.С.

З участю учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07.09.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Вікрити провадження у справі;

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 24000 грн.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

07 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримала від нього позику у сумі 24 000 гривень, які зобов`язувалась повернути до 01 листопада 2017 року, що підтверджується копією розписки.

01 листопада 2017 року відповідач кошти отримані від нього згідно розписки від 07 серпня 2017 року не повернула, його претензії та звернення ігнорує, тим самим порушує його права.

Згідно ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори), а згідно ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою ст. 203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Дані вимоги є в правочині укладеному між ним та відповідачем, так як останній бажав укласти договір з власної ініціативи, в зв`язку з чим сам особисто даний договір у форми розписки написав, підписав та визначив свої зобов`язання, що підтверджується договором позики.

При укладанні договору він та відповідач мали необхідній обсяг цивільної дієздатності, наше волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, даний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків - перехід коштів від нього відповідачу, тим самим договір був укладений відповідно до ЦК України, що вказує на його правомірність.

Договір між ними відповідно до ст.1047 ЦК України був укладений в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63 цс 13, який є обов`язковим для судів при розгляді даної категорії справ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно до ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов`язанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідач, отримавши його кошти, в час, визначений договором, - не повернув, тим самим відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, що вказує на правомірність його звернення до суду.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, але він по вині відповідача не має можливості розпоряджатися власники коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідач зареєстрований у Кагарлицькому районі Київської області, що вказує на підсудність справи Кагарлицькому районному суду Київської області.

Ним були понесені витрати при зверненні до суду, а тому вони підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.203,215,525,526,1046,1047, 1049 ЦК України, - позивач просить задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині його позовної заяви.

07.09.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи бу визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

07.11.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 29.11.2018 року.

29.11.2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 28.12.2018 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

28.12.2018 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання у відсутності відповідачки ОСОБА_2 .

По результатах проведеного підготовчого судового засідання суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду на 11 год. 24.01.2019 року.

Суд провів підготовче судове засідання у відсутності відповідачки ОСОБА_2 , так як вона, будучи повідомлена судом про день, час та місце слухання справи, не з`явилася в судове засідання, не надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, не надіслала заяв про слухання справи у її відсутність чи про відкладення слуханням справи.

Вищевказані обставини послугували суду підставою для визнання судом неповажною неявки відповідачки в підготовче судове засідання, яке відбулося 28.12.2018 року, та, відповідно, така неявка відповідачки в підготовче судове засідання не була підставою для відкладення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні, яке відбулося 24.01.2019 року, позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, - просив задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.01.2019 року, відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не наділсала на адресу Кагарлицького районного суду письмової заяви про відкладення слухання справи, про слухання справи у її відсутності.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з заяви позивача в судовому засіданні, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився.

Відповідач не по відомила про причини своєї неявки, не подала відзив на позовну заяву, не надіслала на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у її відсутності, відповідно, її неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з довідки, яка видана 19.09.2018 року адресно - довідковим підрозділом територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, відповідач по даній справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дружелюбовка Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрована з 17.06.2004 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, та місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець місто Львів Львівської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30 листопада 1995 року Українським МВМ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дружелюбовка Новотроїцького району Херсонської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 17.12.2009 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник внаслідок невиконання відповідачкою ОСОБА_2 договірних зобов`язань за договором позики, укладеним ним з позивачем по справі, - ОСОБА_1 , за наступних обставин.

Між Позивачем по справі, - ОСОБА_1 , та Відповідачем, - ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 кошти у сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн.

Згідно умов договору, позика є безвідсотковою, при цьому відповідачка ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути позику в строк до 01 листопада 2017 року.

Як зазначено в розписці, - дана розписка написана відповідачкою ОСОБА_2 власноруч.

Проте, відповідач, в порушення умов договору позики, які зазначені в розписці, кошти позивачеві не повернув, ігноруючи законні вимоги позивача щодо повернення коштів, а тому суд вважає, що законні права та інтереси позивачки повинні бути захищені та відновлені судом шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступні норми права.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63 цс 13, який є обов`язковим для судів при розгляді даної категорії справ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з положеннями ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданая йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно з положенням ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання.

У розписці відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше ніж 01 листопада 2017, проте, станом на час слухання справи відповідач борг в добровільному порядку кошти не повернув.

Отже, сума яка підлягає стягненню з Відповідача в національній валюті гривні становить 24000 (двадцять чотири тисячі) грн.

Вищевказану суму боргу відповідач не сплатила, ігноруючи правомірні вимоги відповідача щодо повернення йому коштів, що, - є по суті одностороння відмова відповідачки ОСОБА_2 від виконання зобов`язання, взятих нею на себе згідно умов укладеного договору позики від 07.08.2017 року.

Проте, суд зазначає, одностороння відмова від виконання зобов`язання в силу ст.. 525 ЦК України не допускається.

Згідно 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Питання щодо стягнення процентів та суми інфляцій в даному спорі позивачем не ставиться, а тому, - суд не може вийти за межі позовних вимог, та, відповідно, - стягненню підлягають лише кошти, які зазначені в розписці, яка засвідчує укладення договору позики, сума чого судом наведена вище.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, та норми права, викорстані судом, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно звернулася до суду за захистом свого порушеного права, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 16, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають відносини права власності, зокрема, відносини щодо укладеного договору позики, які врегульовано нормами ЦК України.

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення, - шляхом винесення заочного рішення;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 430 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

В зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір», так як є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ІІ) категорія, то судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дружелюбовка Новотроїцького району Херсонської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 17.12.2009 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Львів Львівської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30 листопада 1995 року Українським МВМ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , кошти в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень заборгованості за договором позики від 07.08.2018.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дружелюбовка Новотроїцького району Херсонської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 17.12.2009 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави кошти в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

ССуддя:О.В. Закаблук