Справа №484/4054/19
Провадження № 22ц/812/2146/19 Головуючий у 1-ї інстанції Шикеря І.А.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»

(далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких»)

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шикері І.А. в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області об 11 годині 30 хвилині із складенням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких»

про повернення земельної ділянки та стягнення сум, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якій просила повернути у її користування земельну ділянку, у зв`язку із визнанням у судовому порядку недійсним договору оренди земельної ділянки, що був укладений 10 червня 2009 року між попереднім власником ОСОБА_2 , який помер, і відповідачем. Просила стягнути орендну плату у якості збитків за фактичне користування земельною ділянкою за період 2016-2018р.р., а також суму збитків від інфляції, пені та 3% річних за період затримки виплати орендної плати.

В обґрунтування позову зазначала, що за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року отримала у власність, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом, належну спадкодавцю земельну ділянку загальною площею 5,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка складається із чотирьох окремих ділянок площами: 1,37 га, 3,51 га, 0,28 га, 0,02 га.

У подальшому, на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, договір оренди укладений між померлим попереднім власником ОСОБА_2 та відповідачем було визнано недійсним.

Разом з тим, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельну ділянку у користування позивача не повернула, продовживши її фактичне використання без будь-якої правової підстави та без сплати за таке користування коштів.

Посилаючись на вказане, просила зобов`язати відповідача передати їй як власнику земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:000:0242 площею 1,37 га, :01:000:0250 площею 0,28 га, :03:000:0094 площею 3,51 га, :01:000:0577 площею 0,02 га, та стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на її користь 16 469 грн. 11 коп., з яких: 9 705грн. - плата за користування земельною ділянкою за період 2016-2018 роки, 2 649 грн. 46 коп. - пеня за прострочення виконання зобов`язань у відповідності до умов договору оренди за період з 21 грудня 2018 року по 21 вересня 2019 року, 509 грн. 78 коп. три процента річних і 3 604 грн. 87 грн. проценти з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 21 грудня 2016 року по 21 вересня 2019 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вважало позовні вимоги необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, та зазначало, що позов про повернення земельних ділянок подано передчасно, оскільки рішення за попереднім позовом ОСОБА_1 про визнання договору оренди недійсним оскаржене відповідачем в касаційному порядку, за наслідками якого остаточного судового рішення не прийнято. Посилалося на проведення позивачем невірного розрахунку за сумами, що пред`явлені нею до стягнення.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року позов задоволено, ухвалено про зобов`язання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» передати власнику ОСОБА_1 земельні ділянки кадастровими номерами: :03:000:0242 площею 1,37 га, :01:000:0250 площею 0,28 га, :03:000:0094 площею 3,51 га, :01:000:0577 площею 0,02 га. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь позивача ОСОБА_1 орендну плату, пеню, 3% річних та збитки від інфляції в загальній сумі 16 469 грн. 11 коп. та 1 536 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно утримується земельна ділянка, яка після визнання договору оренди недійсним підлягає поверненню у володіння власника з підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України і частиною 2 статті 152 ЗК України. За час безпідставного використання належного позивачу майна з відповідача на користь власника земельної ділянки підлягають стягненню заборгованість за орендною платою, з урахуванням пені за умовами договору оренди, а також три процента річних і збитки від інфляції за затримку виконання грошового зобов`язання.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «Агрофірма Корнацьких», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість мотивів, з яких виходив суд, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт зазначав, що позивач не зверталась до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за отриманням орендної плати, і тому відповідач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання. Тому у відповідності до приписів статті 612 ЦК України зобов`язання відповідача як боржника не може вважатися простроченим через штучне створення таких умов позивачем.

Крім того вважав висновок суду про необхідність повернення земельної ділянки передчасним з огляду на те, що попередні рішення судів про визнання договору оренди недійсним ним оскаржено в касаційному порядку і остаточне судове рішення з цього приводу ще не ухвалено.

Посилався на те, що всупереч пункту 10 умов договору оренди, яким передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексу інфляції, суд допустив здійснення стягнення коштів за збитками від інфляції та вважав розрахунок необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відтак, ці положення застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зазначені норми Цивільного Кодексу України узгоджуються і зі змістом частини 2 статті 152 ЗК України, у відповідності до якого власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При вирішені справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок за кадастровими номерами: :03:000:0242 площею 1,37га, :01:000:0250 площею 0,28 га, :03:000:0094 площею 3,51 га та :01:000:0577 площею 0,02 га, право власності на які набула в порядку спадкування, після смерті попереднього власника землі ОСОБА_2 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12).

Оформивши 1 вересня 2015 року право власності на спадкові землі, позивач ОСОБА_1 дізналася про передачу ОСОБА_2 за життя належних йому земельних ділянок в оренду ТОВ «Агрофірма Корнацьких» без оформлення договору оренди, який був укладений від його імені, після його смерті (а.с.12-18).

Тому за її позовом рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, договір оренди вищевказаних земельних ділянок, укладений 10 червня 2009 року від імені першого власника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» визнано недійсним.

Вказаними рішенням також встановлено, що спірна земельна ділянка, яка складається з чотирьох окремих ділянок, перебуває в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» (а.с.12-18).

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» через свого представника з пропозицією укласти договір оренди з нею, так як земельні ділянки орендарем використовуються без належної правової підстави, але така пропозиція відповідачем не була узгоджена ( а.с.20-21).

Відтак, судом першої інстанції зазначені обставини справи встановлено вірно, та до них правильно застосовано відповідні норми матеріального права, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення відповідачем у володіння власника ОСОБА_1 спірних земельних ділянок, які були ним отримані на виконання недійсного правочину, та до наступного часу використовуються без достатньої правової підстави.

Посилання представника відповідача на передчасність таких висновків суду першої інстанції є безпідставними, так як використання особою права на касаційне оскарження судового рішення, яке набуло законної сили, не зупиняє його виконання.

Тому підстави для скасування чи зміни рішення суду в частині вирішення вимог про повернення земельних ділянок, - відсутні, так як воно в цій частині ухвалено судом у відповідності до вірно встановлених ним обставин справи, і з правильним застосуванням норм процесуального і матеріального права.

Разом з тим, з висновком суду першої інстанції про можливість стягнення коштів на користь ОСОБА_1 як орендної плати з урахуванням пені у відповідності до умов недійсного договору, колегія суддів повністю погодитися не може, внаслідок чого вважає застосований судом розрахунок позивача за сумами частково помилковим.

Так, відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

При визнанні правочину недійсним судом, такий правочин є недійсним з моменту його вчинення (частина 1 статті 236 ЦК України).

Тому підстави для стягнення з фактичного користувача на користь власника земельної ділянки сум за умовами договору оренди, який визнано судом недійсним, в тому числі пені за положеннями пункту 14 договору, - відсутні, так як не передбачені вищенаведеними нормами матеріального права.

В той же час фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Відтак, недоотримання власником земельної ділянки доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними відносинами, які склалися між ним та фактичним користувачем за фактом неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Предметом позову в цій справі є стягнення з фактичного користувача земельної ділянки безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування нею без належних на те правових підстав.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц.

За такого, колегія суддів доходить висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами по справі, в тому числі щодо стягнення сум за фактичне користування земельними ділянками без достатньої правової підстави, є кондикційними, і повинні регулюватися положеннями статті 1212 ЦК України.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року встановлюється, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

За такого, на думку колегії суддів є усі підстави для стягнення з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь власника земельних ділянок ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування землею без належних на те правових підстав на суму, яка розрахована позивачем у розмірі 9 705 грн. (а.с.3), що не перевищує розмір орендної плати за той же період, що розрахований відповідачем (а.с.31).

Посилання представника ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на порушення позивачем свого обов`язку кредитора, який прострочив прийняти належне виконання зобов`язання, колегія суддів вважає недоречним, так як відшкодування коштів пов`язано не з виконанням сторонами обов`язків за договором оренди, а з безпідставно збереженими відповідачем коштами орендної плати за фактичне користування землею, що належить позивачу.

Крім цього статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем прострочене грошове зобов`язання по виплаті власнику земельних ділянок безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування землею, то він не звільняється від виплати збитків від інфляції та трьох процентів річних з підстав, визначених статтею 625 ЦК України.

Твердження представника відповідача про безпідставність нарахування збитків від інфляції з посиланням на умови договору оренди є помилковими, так як договір оренди визнаний судом недійсним, а тому недійсними є усі його умови з моменту вчинення такого правочину.

За такого, колегія суддів вважає за необхідне розрахувати розмір втрат від інфляції у відповідності до рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі ВС України №62-97р від 3 квітня 1997 року шляхом визначення добутку помісячних індексів інфляції за визначений позивачем період, що відповідно складе: за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2016 році, які не були сплачені протягом 2017- 2018 років та 8 місяців 2019 року (3 235, 00 грн. х 113,7% - 3 235 ,00 грн. ) + ( 3 235,00 грн. х 109,8% - 3 235,00 грн.) + ( 3 235,00 грн. х104,2% - 3 235,00 грн.) = 896 грн. 10 коп.; за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2017 році, які не були сплачені протягом 2018 року та 8 місяців 2019 року ( 3 235,00 грн. х 109,8% - 3 235,00 грн.) + ( 3 235,00 грн. х104,2% - 3 235,00 грн.) = 452 грн. 90 коп.; за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2018 році, які не сплачені протягом 8 місяців 2019 року 3 235,00 грн. х104,2% - 3 235 грн. = 135 грн. 87 коп.; які загалом складають суму в розмірі 1 484 грн. 87 коп..

Три процента річних мають бути розраховані у такому ж порядку, і наступним чином: за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2016 році, які не були сплачені протягом 2017- 2018 років та 273 дні 2019 року, проценти складуть суму в розмірі 266 грн. 49 коп.; за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2017 році, які не були сплачені протягом 2018 року та 273 дні 2019 року, вони ж складуть суму у 169 грн. 64 коп.; і за безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою у 2018 році, які не сплачені протягом 273 днів 2019 року, проценти становлять суму і 72 грн. 59 коп., а загалом три проценти річних складуть суму в розмірі 508 грн. 72 коп..

На підставі викладеного, та враховуючи матеріальні підстави для стягнення сум, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення сум скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального права на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, та ухвалити в цій частині нове, яким такі вимоги задовольнити частково, та стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 11 698 грн. 87коп., з яких 9 705 грн. - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, 508 грн. 72 коп. три проценти річних та 1 484 грн. 87 коп. втрат від інфляції.

Відповідно до змісту статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує до стягнення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тому рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити, стягнувши з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 1 314 грн. 23 коп. судового збору.

Підстави для перерозподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції не має.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року в частині стягнення сум скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення сум за фактичне користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 11 698 грн. 87 коп., з яких: 9 705 грн. - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, 508 грн. 72 коп. три проценти річних та 1 484 грн. 87 коп. втрат від інфляції.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 1314 грн. 23 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду про повернення земельних ділянок залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

О.В.Локтіонова