Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 755/14798/18

провадження № 61-13614св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просив визначити йому додатковий строк у 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 53 роки помер батько позивача - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім позивача спадкоємцями також є ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які є батьками померлого; ОСОБА_2 , яка є донькою померлого та сестрою позивача та ОСОБА_3 , який є сином померлого.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву приватному нотаріусу Лазарєвій Л. І. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , в результаті чого заведено спадкову справу № 41/2017.

ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача.

ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітнього ОСОБА_3 .

Позивач спочатку не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з поїздками на заробітки за кордон, а в останні дні визначеного законодавством строку вже не міг цього зробити через власне захворювання, яке потребувало безперервного та довготривалого лікування з подальшою реабілітацією. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено, визначено ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, які є об`єктивними, непереборними обставинами, оскільки позивач хворів, у зв`язку із чим проходив обстеження і лікування, що підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , задоволено, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що показання свідків, допитаних у суді першої інстанції, не доводять, що позивач хворів і не мав можливості звернутися до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Свідкам відомо про хворобу ОСОБА_1 з його слів, вони особисто не відвідували позивача. Надані позивачем висновки про проходження медичного обстеження не доводять, що позивач не міг пересуватися та перебував на стаціонарному лікуванні. Знаючи про смерть батька та про наявність після його смерті спадкового майна, позивач не надав переконливих доказів наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначена позивачем обставина, не є тією об`єктивною і непереборною обставиною, що перешкодила йому вчинити дії щодо прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22 липня 2019 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_9 подав у Верховний Суд касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_4 не надала судам жодних доказів на спростування факту хвороби позивача. Її апеляційна скарга ґрунтувалася на припущеннях і домислах, що не було перевірено апеляційним судом.

Апеляційний суд дійшов неправильного висновку про те, що свідки, які підтвердили хворобу позивача, знали про неї лише зі слів позивача та не бачили його особисто. У судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 стверджує, що бачив позивача під час хвороби, возив його до лікарні. Інший свідок - ОСОБА_11 заходив до позивача додому, позивач тоді часто ходив до вбиральні.

В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що «позивач посилається на те, що строки на подання заяви про прийняття спадщини закінчилися 07 квітня 2018 року, проте лише 26 квітня 2018 року у нього з`явилася можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері за законом». Проте у справі йдеться про смерть батька позивача, а не матері, тому висновки апеляційного суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційний суд вказав у постанові, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні». Проте причиною строку для подання заяви на прийняття спадщини є хвороба позивача та тривала реабілітація. Позивач не посилався на відсутність у нього інформації про смерть батька.

Хвороба спадкоємця є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього.

Апеляційний суд порушив строки розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 подала дві апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції: 11 лютого 2019 року, що залишена без розгляду, та 18 лютого 2019 року, щодо якої зазначено, що вона вперше зареєстрована.

Апеляційний суд не дослідив чи робив нотаріус повідомлення позивачу про відкриття спадщини, чи здійснював його виклик як спадкоємця першої черги, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Відмовляючи позивачу у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд апеляційної інстанції порушив права ОСОБА_7 як спадкоємця першої черги, який відмовився від прийняття спадкового майна на користь позивача.

Апеляційний суд не дотримався принципу пропорційності при вирішенні справи, передбаченого у статті 1 Першого протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиції інших учасників

У вересні 2019 року відповідач ОСОБА_4 надіслала засобами поштового зв`язку у Верховний Суд відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відзив мотивований тим, що причина, на яку посилається позивач для підтвердження поважності пропуска строку на прийняття спадщини, який закінчився 07 квітня 2018 року, є те, що лише 26 квітня 2018 року з`явилася можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки позивач проходив довготривале і безперервне лікування та реабілітацію. Проте таке твердження позивача є безпідставним.

Для прийняття спадщини позивач мав 6 місяців, проте причина, на яку він посилається, не є непереборною та об`єктивною, що перешкоджала вчиненню дій щодо прийняття спадщини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6

ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1 і ОСОБА_2

30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І. заведено спадкову справу № 41/2017 щодо спадкування майна померлого ОСОБА_6

26 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л. І. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л. І. від 26 квітня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з консультативними висновками, виданими Національним інститутом хірургії та трансплантології ім. О. О. Шалімова від 05 квітня 2018 року та 06 квітня 2018 року, ОСОБА_1 звертався до поліклініки інституту до лікаря гастроентеролога, де проходив медичне обстеження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У частині першій статті 1269, частині першій статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Хвороба спадкоємця не є беззаперечно поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця.

Наявні у матеріалах справи консультативні висновки від 05 квітня 2018 року та 06 квітня 2018 року не містять інформації про те, що позивач мав стан здоров`я, який перешкоджав зверненню до нотаріуса впродовж строку для прийняття спадщини.

Свідчення свідків, на які посилається позивач у касаційній скарзі, також не містять фактичних даних, які підтверджують твердження позивача про наявність у нього хвороби, яка впродовж строку для прийняття спадщини створювала йому непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини.

Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову, зауваживши на тому, що зазначені позивачем підстави позову не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Оскільки позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, висновок апеляційного судів відповідає статті 1272 ЦК України.

Доводи касаційної інстанції не свідчать про допущення під час винесення оскаржуваної постанови апеляційним судом порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно виходив з того, що позивач не знав про смерть батька, не відповідають змісту оскаржуваної постанови, відповідно до якої апеляційний суд встановив, що, знаючи про смерть батька та про наявність після його смерті спадкового майна, позивач не надав переконливих доказів наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Посилання позивача на те, що постанова порушує волю спадкоємця, який відмовився на його користь від спадщини, а також винесена апеляційним судом з порушенням принципу пропорційності, є безпідставними.

Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.

У частині першій статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Недотримання позивачем нормативно встановленого строку прийняття спадщини призвело до припинення права на спадкування. Такий правовий наслідок не залежить від факту отримання права на спадкування внаслідок відмови іншого спадкоємця від спадщини на користь позивача.

Безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

Щодо зауваження позивача про те, що апеляційний суд, викладаючи його доводи в оскаржуваній постанові, вказав неправильно про подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті не батька, а матері, слід зазначити, що порядок виправлення описок встановлений у статті 269 ЦПК України, що передбачає розгляд цього питанням судом, який постановив відповідне рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов