Справа № 203/4126/18
УХВАЛА

08 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсними свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу, скасування рішень про реєстрацію права власності, витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою від 12.12.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі.

07.02.2019 року представником позивачки до суду подано заяву, в якій останній в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул.Плеханова) в м.Дніпро, право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності відповідача ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул.Плеханова) в м.Дніпро; визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного 20.06.2017 року між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5; скасування рішень про реєстрацію права власності на спірну квартиру за останніми; а також про витребування квартири із чужого незаконного володіння та визнання права власності на неї за позивачкою в порядку спадкування.

З підстав та предмету предявленого позову, наданих до нього документів вбачається, що між сторонами існує спір з приводу законності відчуження квартири АДРЕСА_1 (колишня вул.Плеханова) в м.Дніпро, що належала померлій ОСОБА_6, спадкоємцем якої є позивачка.

З наданої до позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що на теперішній час право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем ОСОБА_5

За вказаних вище обставин, враховуючи наявний спір між сторонами щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул.Плеханова) в м.Дніпро, яка на теперішній час зареєстрована за відповідачем ОСОБА_5, суд погоджується з доводами представника позивачки щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно, оскільки подальше відчуження останнього на користь інших осіб, потягнене за собою необхідність залучення до участі у справі останніх, ускладнить та затягне розгляд справи, унеможливить реалізацію обраного позивачкою способу захисту порушеного права в разі можливого задоволення позову в частині витребування майна із чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_5

Також суд враховує, що запропоновані стороною позивача заходи забезпечення позову є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами та забезпечать можливість виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивачки в разі можливого задоволення позову.

При цьому, суд враховує положення п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України та розяснення п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо можливості забезпечення позову майнового характеру шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, суд приймає до уваги, що накладення арешту на спірну квартиру не призведе до завдання збитків відповідачу, як власнику майна, не позбавить його право вільного користування останнім, а тому суд також не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Святослава Хороброго,11, РНОКПП НОМЕР_1) - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул.Плеханова) в м.Дніпро (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 101), право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_5 (49000, м.Дніпро, пров.Кооперативний,41, РНОКПП НОМЕР_2).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки до 08 лютого 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак