Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3188/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 22 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/3188/18 за позовом Овруцької міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі нежитлового приміщення, розірвання договору оренди та повернення майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Невмержицького С.С. у м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Овруцька міська рада звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати у розмірі 16386,77 грн., 1025,65 грн. пені та 1638,67 грн. штрафу, а всього 19051,09 грн., розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить комунальній власності №163/14 від 24.09.2014, укладений між Овруцькою міською радою та ОСОБА_1, зобов'язати відповідача повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді Житомирської області частину нежитлового приміщення сховища для техніки інв. №706 площею 156,9 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 вартістю 25488,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5286,00 грн.

В обгрунтування вимог зазначала, що 24.09.2014 між Овруцькою міською радою Житомирської області (Орендодавець) та фізичною особою ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності, а саме частини нежитлового приміщення інв. №706 загальною площею 156,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 №163/14 строком на 2 роки 11 місяців, дію якого пролонговано на той же строк згідно умов договору. Того ж дня, 24.09.2014 складено акт приймання-передачі вказаного нерухомого майна. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору оренди в частині здійснення орендної плати, станом на 01.08.2018 утворилася заборгованість у розмірі 16386,77 грн. Виходячи із наведеного, Овруцька міська рада просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь Овруцької міської ради Житомирської області, , розташованої за адресою: м. Овруч вул. Т.Шевченка,43 заборгованість з орендної плати в сумі 17 412 ,42 грн, пеню в сумі 1025 ,65 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 5134,44 грн. Розірвано договір оренди індивідуально визначеного майна комунального власності №163/14 від 24 вересня 2014 року, укладений між Овруцькою міською радою Житомирської області та ОСОБА_1 Зобов'язано ОСОБА_1 повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді Житомирської області індивідуально визначене майно - частину нежитлового приміщення сховища для техніки інв. №706 площею 156,9 кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що договір оренди припинив свою чинність 24.08.2017, тобто по закінченню строку, на який його укладено. Будь-яких угод щодо продовження строку дії договору між ним та позивачем не укладалось. Відповідач також вказує, що відповідно до п.3.1. і п.3.3 договору оренди орендна плата нараховувалась тільки за перший місяць оренди, а подальше визначення суми платежу не проводилося і до його відома не доводилося. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розрахунків по договору, що свідчить про необґрунтованість суми заборгованості та повну відсутність підстав для нарахування пені та штрафів. Зазначає, що не використовує орендоване приміщення з моменту укладення договору.

В суді апеляційної інстанції представник Овруцької міської ради Косинська К.М. проти доводів апеляційної скарги заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не направляв.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення сховища для техніки інв. №706 площею 156,9 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1, перебуває у комунальній власності Овруцької міської ради, що підтверджується рішенням 5 сесії 24 скликання від 19.11.2002 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста військового містечка №2» (а.с. 69-71).

24.09.2014 між Овруцькою міською радою (Орендодавець) в особі заступника міського голови Гуденка Андрія Дмитровича та фізичною особою ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно - частину нежитлового приміщення сховища для техніки за інв. №706 (дві секції), площею 156,9 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, залишковою вартістю 25488,00 грн. Згідно з п.1.2. Договору майно передається в оренду для використання під гараж (стоянку для автомобіля) (а.с.9-11).

Відповідно до акту від 24 вересня 2014 року передачі та приймання частини нежитлової одноповерхової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 прийняв зазначене нежитлове приміщення площею 156,9 кв.м.(а.с.13).

Згідно з п. 3.1. Договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 , або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2014 року - 321,15 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень місяць.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Згідно з п. 10.1. Договір оренди укладено строком на 2 роки 11 місяців.

Відповідно п.10.4. Договору оренди, у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням умов вказаного договору оренди та пролонгацією його дії відповідно до п. 10.4. Договору станом на 01.08.2018 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 16386, 77 грн (а.с. 16).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що орендоване майно належить до комунальної власності, підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання своїх зобов'язань, орендарем неодноразово порушувались зобов'язання щодо сплати орендної плати за договором, несплата відповідачем орендної плати в розмірі та в строки передбачені договором є істотним порушенням умов спірного договору оренди, внаслідок даного порушення орган місцевого самоврядування значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладанні договору, з даним порушенням місцевим бюджетом м. Овруч не в повній мірі отримані кошти, що були заплановані, в результаті чого ускладнюється фінансування та реалізація цільових програм, порушення у цій сфері спричиняють шкоду державі у вигляді недофінансування для виконання завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 626, 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Згідно з нормами ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Крім того, правовідносини, які виникають на підставі оренди комунального майна, також регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, колегія суддів приходить до висновку, що, уклавши договір оренди частини нежитлового приміщення строком на 2 роки 11 місяців та прийнявши майно у користування за актом приймання-передачі, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини. А за відсутності заяви орендаря про відсутність наміру продовження користування нерухомим майном протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди і заперечень орендодавця щодо поновлення договору, укладений між сторонами договір пролонговано на той самий строк і на тих самих умовах.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення ОСОБА_1 до Овруцької міської ради із заявою про припинення договору оренди №163/14 від 24.09.2014 після 24.08.2017, а відтак він є поновленим в розумінні ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Правильно встановивши обставини справи та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявності підстав для стягнення заборгованості орендної плати по договору оренди за період із 01.01.2016 по 01.01.2018 в розмірі 16386,77грн та 1025,65грн. пені.

Відмовляючи у стягненні штрафу в розмірі 1638,67грн. суд першої інстанції обгрунтовано врахував правовий висновок, зроблений Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №366/1358/16-ц, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Проте, дійшовши правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди в розмірі 16386,77грн. та пені в розмірі 1025,65грн. та зазначивши про це в мотивувальній частині рішення, суд припустився помилки, зазначивши в резолютивній частині рішення про стягнення орендної плати в сумі 17412,42грн. замість 16386,77грн., а тому рішення місцевого суду у цій частині підлягає зміні.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що він не користувався нерухомим майном з моменту укладення договору оренди нічим не підтверджені. Натомість акт передачі та приймання частини нежитлової одноповерхової будівлі площею 156, 9 кв. м за адресою АДРЕСА_1 від 24 вересня 2014 року (а.с. 13) та часткова сплата орендної плати, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 16) свідчить про те, що ОСОБА_1 прийняв майно та користувався ним. Матеріали справи не містять доказів повернення майна орендодавцю згідно положень ч. 2 ст. 795 ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення, викладені в апеляційній скарзі, щодо визначення розміру орендної плати, оскільки відповідачем не спростовано правильність поданого позивачем розрахунку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про розірвання договору оренди слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Пунктом 10.9 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю.

Виходячи із аналізу зазначених норм, підставою розірвання договору за рішенням суду є вимога Овруцької міської ради, яка заявлена у позові.

Таким чином, встановивши, що відповідач не виконує зобов'язання по сплаті орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо розірвання договору оренди із заявлених позивачем підстав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За виключенням, раніше наведених обставин зміни рішення суду, в решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року змінити, зазначити в другому абзаці резолютивної частини рішення суму заборгованості з орендної плати - 16386,77 грн. замість 17412,42грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2018.

Головуючий Судді