Справа № 203/3349/18
08 лютого 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Дикаленко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-
До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №203/3349/18, в частині розподілу судових витрат, а саме: щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В призначене судове засідання сторони не зявились, про причини своєї неявки не повідомили, що в силу ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає вирішенню судом питання про ухвалення додаткового рішення.
Також в звязку з неявкою учасників справи та відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що останнім було заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на придбання ліків за період з 29.11.2017 року по 12.07.2018 року в сумі 1670 грн. 89 коп.; коштів на необхідний догляд в сумі 2775 грн., щомісячно, починаючи з 01.09.2018 року; шкоди, завданої внаслідок втрати професійної працездатності, в сумі 2828 грн. 42 коп., щомісячно, починаючи з 01.09.2018 року.
В призначене судове засідання представник позивача не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Представник відповідача в наданому клопотанні просив розглянути подану ним заяву за його відсутності, зазначивши про підтримання останньої.
Перевіривши доводи поданої заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч1-6 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2019 року було відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування.
Також з матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду інтереси відповідача представляв адвокат ОСОБА_3 згідно договору про надання правової допомоги від 13.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «АЛЬТУМ ЦЕЗАРЕВОЇ», а також виданого на його підставі адвокатським бюро ордеру серії ДП №2461/001 від 15.11.2018 року.
У наданому відзиві з запереченнями проти позову, представником відповідача у відповідності до п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України було зазначено про понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та ставилось питання про їх покладення на позивача. На підтвердження цього, крім договору про надання правової допомоги та ордеру було надано квитанцію про оплату відповідачем ОСОБА_1 юридичних послуг за договором від 13.11.2018 року в сумі 5000 грн.
При ухваленні рішення, судом питання про розподіл понесених відповідачем витрат на правову допомогу не вирішувалось.
29.01.2019 року, тобто протягом встановлених ч.8 ст.141 ЦПК України строків, представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., до якої також було надано в обґрунтування розміру понесених витрат акт надання послуг №1 від 24.01.2019 року.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат, відповідно до ч.8 ст.141, п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.
Як зазначалось вище, під час розгляду справи інтереси відповідача представляв адвокат ОСОБА_3, повноваження якої було підтверджено договором про надання правової допомоги від 13.11.2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «АЛЬТУМ ЦЕЗАРЕВОЇ», а також виданим на його підставі адвокатським бюро ордером серії ДП №2461/001 від 15.11.2018 року.
За надані юридичні послуги відповідачем було сплачено кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та узгоджується із сумою послуг, визначених в п.5.2 договору від 13.11.2018 року.
Згідно вказаного вище акту №1 від 24.01.2019 року заявлені до стягнення витрати відповідача на правову допомогу в сумі 5000 грн. складаються з надання наступних послуг та робіт: ознайомлення адвоката із позовною заявою 1000 грн.; визначення правової позиції, підготовка відзиву та подання у справі 2000 грн.; участь в судовому засіданні 12.12.2018 року 1000 грн.; участь в судовому засіданні 24.01.2019 року 1000 грн.
Таким чином, суд вважає доведеним належними доказами факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу, які в звязку з відмовою в задоволенні позову відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених до стягнення витрат, суд враховує, що у наданому акті надання послуг не наведено витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (надання послуг.
Також судом враховується обсяг наданих робіт та послуг, що полягали у ознайомлені адвоката із позовною заявою; підготовки ним письмового відзиву на позовну заяву на 3-х аркушах та письмових пояснень на 2-х аркушах; участь в судових засіданнях, що проводились 12.12.2018 року та 24.01.2019 року, тривалістю близько 10 та 28 хв., відповідно.
Окрім цього, суд враховує, що розмір витрат на правову допомогу складає майже ј частину від ціни позову.
З огляду на це, суд не може погодитись із визначеним судом розміром витрат на правову допомогу, вважає його завищеним, а тому вважає за необхідне зменшити розмір заявлених до стягнення витрат відповідача на правову допомогу до 3000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,76-82,133,134,137,141,258,259,263-268,270 ЦПК України, суд -
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.Ю.Казак