КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними договору про іпотечний кредит та іпотечного договору ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними договору про іпотечний кредит та іпотечного договору. Позов обгрунтовуєневідповідністю іпотечного договору встановленим законодавством нормам чинного законодавства, що підтверджується висновком експерта №9200 від 16 листопада 2018 року та вказує, що розрахувати суму заборгованості за кредитним договором неможливо зокрема, у зв`язку з наявністю у кредитному договорі двох способів погашення кредиту та процентів за користування кредитом-ануїтетного диференційованого. На підставі викладеного просив позов задовольнити визнати недійсним договір про іпотечний кредит №1514,укладений 12 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 із змінами і доповненями від 28 вересня 2015 року. Та від 27 листопада 2015 року, і визнати недійсним іпотечний договір про іпотечний кредит №1514, укладений 13 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 .

10 жовтня 2019 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, де просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії щодо стягнення простроченої заборгованості та реалізації будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; зупинити стягнення заборгованості позивача за іпотечним кредитом на підставі виконавчого документу, виданого Рахівським районним судом Закарпатської області, виконавче провадження № 59879858.

Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 16.09.2019 року укладено договір передачі прав за іпотечним договором № 1514 від 13.09.2007 року. Того ж дня, між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладено договір передачі прав за іпотечним договором № 1514 від 13.09.2007 року. АТ «Альфа-банк» листом повідомило позивача, що відповідно до договору факторингу новим кредитором за кредитним договором № 1514 від 12.09.2007 року, з 16.09.2019 року стало ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Відповідно до повідомлення станом на 16.09.2019 року за позивачем рахується заборгованість у розмірі 1 025 704,53 грн. Також у разі несплати боргу на 31 день з дня отримання вимоги про сплату, ОСОБА_2 має намір набути право власності на предмет іпотеки - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час існує загроза вчинення будь-яких дій щодо стягнення простроченої заборгованості та реалізації предмета іпотеки - будинку, оскільки він є єдиним місцем проживання його та його сім`ї. Із втратою вказаного будинку вони опиняться на вулиці, оскільки іншого житла не мають. Відтак, невжиття вищевказаних заходів унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що ухвала суду не відповідає матеріалам справи і нормам процесуального права та не узгоджується з судовою практикою. Зазначає, що на даний час є потреба у забороні вчинення будь-яких дій щодо стягнення з нього простроченої заборгованості та реалізації предмета іпотеки-будинку з надвірними спорудами до постановлення рішення у даній справі та набрання ним законної сили.

Вказує, що 27.09.2019 року отримав повідомлення про іпотечне застереження від 18.09.2019 року надіслане ОСОБА_3 , відповідно до кого між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та громанином ОСОБА_2 16.09.2019 року укладено договір передачі прав за іпотечним договором від №1514 від 13.09.2007 року, і станом на ту ж дату, 16.09.2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 1025704,53 грн.

Також був повідомлений, що уразі несплати заборгованості за 31 день ОСОБА_2 має намір набути право власності на предмет іпотеки, а отже на даний час є нагальна потреба у забороні вчиняти дії, щодо стягання простроченої заборгованості та реалізації предмета іпотеки. Зазначає, що якщо відбудеться реалізація заставного майна, то він з сім`єю безповоротно втрате житло єдине для його дітей.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

12.09.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено договір про іпотечний кредит №1514 із змінами і доповненнями від 01.03.2011 року, від 28.09.2015 року, від 27.11.2005 року. За даним договором позивач отримав 350000 доларів США для придбання нерухомості, а саме будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

13.09.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено іпотечний договір № 1514, за яким предметом іпотеки виступив будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа ПАТ «Промінвестбанк» від 20.12.2012 року право вимоги по вказаному кредиту відступлено ПАТ «Альфа-Банк»

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №114 від 12.09.2007 року, в сумі 23 839 доларів 52 центи США.

27.09.2019 року позивач отримав повідомлення про іпотечне застереження від 18.09.2019 року надіслане від ОСОБА_2 ,згідно з якого між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 16.09.2019 року укладено договір передачі прав за іпотечним договором №1514 від 13.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Собовим О.І.

16.09.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладено договір передачі прав за іпотечним договором №1514 від 13.09.2007 року, за реєстром №2213, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Собовим О.І.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з недоведеності заяви про забезпечення позову. Також вказував, що задоволення клопотання про забезпечення позову у спосіб заборони вчиняти дії щодо стягнення заборгованості є блокуванням виконання рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2016 року.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є визнання недійсними договору про іпотечний кредит №1514 від 12.09.2007 року та про іпотечний договір №1514 від 13.09.2007 року.

Між тим, за змістом заяви про забезпечення позову вбачається про необхідність шляхом заборони ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії щодо стягнення простроченої заборгованості та реалізації будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; зупинення стягнення заборгованості позивача за іпотечним кредитом на підставі виконавчого документу.

В той же час, в заяві про забезпечення позову вказано, що стягнення заборгованості позивача за іпотечним кредитом відбувається на підставі виконавчого документу, виданого Рахівським районним судом Закарпатської області, виконавче провадження № 59879858.

Відтак, заборона вчиняти дії з виконання судового рішення про стягнення боргу у визначений представником позивача спосіб може утруднити виконання рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2016 року, яке набрало законної сили. Вказане суперечить вимогам законодавства щодо обов`язковості судового рішення і його виконання, а тому така заява про забезпечення позову в цій частині задоволена бути не може.

Порядок виконання судового рішення передбачено Законом України «Про виконавче провадження» і нормами ЦПК України, щодо зупинення його виконання шляхом забезпечення позову не регулюється.

При цьому суду не надано доказів тим обставин, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії , щодо реєстрації будинку враховуючи, що право власності на будинок на сьогодні зареєстровано на позивачем, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Порядок реєстрації предмета іпотеки перехід права власності на нього встановлено, договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку» і про порушення цього порядку позивачем не вказується.

Таким чином і в цій частині заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає за недоведеністю підстав для цього.

Крім того АТ «АЛЬФА-БАНК» своє право вимоги за кредитним і іпотечним договорами уступлено ОСОБА_2 , тому суд не може вирішувати питання, щодо прав і обов`язків банку при вирішенні заяви про забезпечення позову, за відсутності у нього таких прав і обов`язків щодо забезпеченого іпотечного майна позивача.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався як на підстави для забезпечення позову, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми процесуального права застосовано вірно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-384 ЦПК, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко