Справа № 509/49/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Бокоч С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»

до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом ОСОБА_1) звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до договору б/н від 02.09.2011 р. відповідач отримав кредит у розмірі 5500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 вказує, що відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг при укладанні договору про надання банківських послуг відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_3 і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, а підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. ОСОБА_3 також вказує, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» складає між ним та ОСОБА_3 Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також, що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 та інших невід'ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися ОСОБА_3 за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. ОСОБА_3 вказує, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, своєчасно не надавав кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками за користування кредитом, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 3506 грн. 29 коп. та заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 102493 грн. 71 коп., яка відображена у розрахунку, якій наданий банком разом з позовом. З наведених підстав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 3506 грн. 29 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 102493 грн. 71 коп., а всього стягнути з відповідача 106000 грн.

В ході розгляду справи відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він не заперечує проти обґрунтованості розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 3506 грн. 29 коп. та за відсотками в розмірі 4608,93 грн., але він не згодний та заперечує проти розміру відсотків в розмірі 102493,71 грн., який нарахований позивачем відповідно розрахунку заборгованості, якій доданий до позову, окрім того відповідач не згодний з підвищеним розміром відсоткової ставки та формулою нарахування відсотків за кредитом, яку застосував ОСОБА_1 та яка відрізняється від формули нарахування відсотків, яка була визначена сторонами під час укладення кредитного договору. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що при укладенні Договору б/н від 02.09.2011 р. згідно Довідки про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць за кредитом становить 3,0%, тобто 36,00% річних, а тому у позивача не було підстав для збільшення з 01.04.2015 р. процентної ставки за користування кредитом до 43,2 % в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України в редакції, яка діяла станом на момент укладення договору 02.09.2011 р. В обґрунтування розміру заборгованості за відсотками по кредиту в розмірі 4608,93 грн, відповідач надав розрахунок, виходячи з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3506 грн. 29 коп., та виходячи з формули нарахування відсотків, яка були встановлена під час укладення договору 02.09.2011 р. і виключно за якою необхідно нараховувати відсотки за кредитом.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_3 додатково пояснив, що згідно Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_3 для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, та що пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування відсотків за користування кредитом проводиться за відсотковою ставкою 0.01% річних, а також, що розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в ОСОБА_3, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Крім того, представник позивача зазначив з квітня 2014 року ОСОБА_3 були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_3 в частині розрахунку відсотків, згідно яких у разі виникнення прострочених зобов'язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Окрім того позивач зазначив, що з квітня 2014 року діють нові формули нарахування відсотків. Так, нарахування відсотків на поточну заборгованість визначається за формулою: N*М /365*(2 або1) *Y=Z, де N - поточне тіло кредиту + нараховані відсотки + санкції (в попередньому місяці), М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки, 1- застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2- підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y- кількість днів. Формула нарахування відсотків на прострочену заборгованість: N*М /365*2 *Y/100=Z, де N (прострочене тіло кредиту + не погашені відсотки та санкції станом на перше число попереднього місяця), М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y- кількість днів. Позивач вказує, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік (3% на місяць). Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку, а саме, з 01.01.2013 р. до 01.09.2014 р. встановлено відсоткова ставка 30,00 % на рік; 01.09.2014 р. встановлено відсоткову 34,80% на рік; 01.04.2015р. відсоткова ставка була підвищена до 43,20 %. При цьому позивач стверджує, що зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами (п.п. 1.1.3.2.3) Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 та інших невід'ємних частин Договору, а також, що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_3 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, та що відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без участі представника ОСОБА_3.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справі мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів наданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу, для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Так, за змістом ч.1,2,4 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.09.2011 р. та Довідки про умови кредитування, вбачається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи позивача.

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.09.2011, відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування, що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 3,0%, тобто 36,00% річних.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (які діяли під час укладання договору), підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.7-29).

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_4), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_4.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в ОСОБА_3 в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати ОСОБА_3 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_3 заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, ОСОБА_4 має право на зміну ОСОБА_3, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування Кредитом і ОСОБА_4 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_3, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.6.

Зі змісту позовної заяви та вимог позивача, а також з наданого ОСОБА_3 до позову розрахунку заборгованості, вбачається, що ОСОБА_4 вважає, що станом на 30.09.2017 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 106000 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3506 грн. 29 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 102493 грн. 71 коп.

Оскільки розмір заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3506 грн. 29 коп. підтверджено уповноваженою ОСОБА_3 особою у вищезазначеному розрахунку та визнається відповідачем, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині розміру заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3506 грн. 29 коп., у суду відсутні. А тому суд вважає обґрунтованим розмір заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3506 грн. 29 коп.

Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом в розмірі 102493 грн. 71 коп., а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом з 01.04.2015 року, та формула за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, і як визнано позивачем, були ним змінені в односторонньому порядку.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним окремо проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом.

Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 02.09.2011 року по 31.12.2012 включно - 36,00% річних, з 01.01.2013 до 01.09.2014 - 30,00 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно - 34,80% річних, з 01.04.2015 по 30.04.2016 включно - 43,20% річних.

Суд вважає, що таке нарахування відсотків не відповідає зазначеній в позовній заяві процентній ставці 36,00% річних та в договорі від 02.09.2011 року. В тому числі, як визнано позивачем в своїх додаткових поясненнях, ним з квітня 2014 була змінена формула нарахування відсотків (відсотки нараховуються як на тіло кредиту так і на нараховані відсотки та санкції в попередньому періоді, а також застосовується кратність-2, що значно, в рази, змінює нараховані відсотки), що є порушенням п.2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або ОСОБА_4 нараховуються на дату їх сплати, передбачену п.2.1.1.12.4 та п.2.1.1.12.5, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або ОСОБА_4 кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або ОСОБА_4 стає простроченим кредитом.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для збільшення процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.

Так, на момент укладання договору (станом на 02.09.2011 року) діяла редакція ст.1056-1 ЦК України, яка включала три частини і вказувала, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Посилання банку на положення ст.1056-1 ЦК України, в редакції Закону України № 3795-VІ від 22 вересня 2011 року, яка передбачає можливість встановлення фіксованої та змінюваної процентної ставки, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони не мають зворотної сили у часі, і в даному випадку необхідно застосовувати ст.1056-1 ЦК України, в редакції яка діяла на момент укладення договору, тобто станом на 02.09.2011 р.

В той же час, виходячи з редакції ст.1056-1 ЦК України від 22 вересня 2011 року, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до наступних висновків.

Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з вимогами ч.4 ст.1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Суд також звертає увагу, що ч.2 ст.634 ЦК України, передбачає, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше, в сторону збільшення відсотків, шляхом односторонньої зміни умов договору, вищевказані норми Закону не допускають.

Твердження ОСОБА_3, що саме на відповідачі, як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформації про зміну відсоткової ставки, суперечать положенням ст.1056-1 ЦПК України.

Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в межах заявлених позовних вимог, визначена при укладенні договору процентна ставка - 36,00% річних є фіксованою та не може змінюватись в сторону збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до ОСОБА_3, як про це стверджує позивач, оскільки без дотриманням вищенаведених вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.

Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору 02.09.2011 року, з урахуванням заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3506 грн. 29 коп., зазначеної в розрахунку кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 36,00%, а в межах заявлених позовних вимог в період, коли діяла зменшена позивачем відсоткова ставка, відповідно 30,00% та 34,80% річних (з 01.01.2013р. до 01.09.2014 р. - 30,00 % річних, з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. включно - 34,80% річних), а також, враховуючи, що згідно з умовами п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, виходячи з того, що з 01.04.2015 р. до 30.09.2017 р. відсоткова ставка повинна становити не більше 36% річних, відсотки за використані відповідачем кредитних кошти мали бути нараховані наступним чином:

- з 02.09.2011 року по 28.02.2014 включно банком нараховано відсотків в розмірі 1441,81 грн., за формулою, з якою відповідач був ознайомлений в момент укладення договору та за розміром відсоткової ставки, яка не оспорюються сторонами, крім того, відповідач визнає розмір заборгованості за відсотками за цей період в сумі 1441,81 грн, а тому суд вважає, що розмір заборгованості за відсотками за цей період 1441,81 грн. є обґрунтованим.

- з 01.03.2014 р. по 31.08.2014 р. включно заборгованість за відсотками становить 537,63 грн. з розрахунку (3506,29 грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом):360днів х184днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х30,00% (відсоткова ставка встановлена банком, в межах заявлених позовних вимог);

- з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. включно заборгованість за відсотками становить 718,56 грн.: (3506,29 грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом):360днів х 212днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х34,80% (відсоткова ставка встановлена банком, в межах заявлених позовних вимог);

- з 01.04.2015 р. по 30.09.2017 р. включно заборгованість за відсотками становить 1910,93 грн.: (3506,29 грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом):360днів х 545днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х36,00% (відсоткова ставка визначна сторонами при укладенні договору);

Всього заборгованість за відсотками по кредиту в період з 02.09.2011 р. по 30.09.2017 р. становить 4608,93 грн. (1441,81 грн. (заборгованість за відсотками з 02.09.2011 р. по 28.02.2014р.) + 537,63 грн. (заборгованість за відсотками 01.03.2014 р. по 31.08.2014 р.) + 718,56 грн. (заборгованість за відсотками з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р.) + 1910,93 грн. (заборгованість за відсотками з 01.04.2015 р. по 30.09.2017 р.).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В зв'язку з вищевказаним суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 3506,29 грн. гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 102493 грн. 71 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 4608,93 грн., а всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 8115,22 грн. (3506,29 грн.(заборгованість за тілом кредиту) + 4608,93 грн. (заборгованість за відсотками).

При зверненні до суду позивач згідно наданих квитанцій поніс документально підтверджені судові витрати в розмірі 1600 грн., які складаються з судового збору в розмірі 1600 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у випадку часткового задоволення позову, відповідач повинен відшкодувати позивачу судові витрати пропорційне розміру задоволених вимог. Враховуючі, що позивачем заявлялися вимоги на загальну суму 106000 грн., а позов був задоволений на загальну суму 8115,22 грн., що становить 7,66 % від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 122 грн. 56 коп. (1600 х 7,66%).

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1), на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором б/н від 02.09.2011 р. в розмірі 8115 грн. 22 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3506 грн. 29 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4608 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1), на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» () судові витрати в сумі 122 грн.56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки визначені ст. 354 ЦПК України до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Овідіопольський районний суд Одеської області.

Повне рішення складено 04.02.2019 року.

Суддя А.І.Бочаров