Житомирський апеляційний суд
Справа №279/98/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 25 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/98/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Грубіяна Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 532, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18 430,00 доларів США, які зобов'язувався повертати частинами згідно з умовами договору і графіком.

Того ж дня, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 01 грудня 2016 року утворилась заборгованість, яка складала 183 567 грн 31 коп., з яких: 103 512 грн 23 грн заборгованості за кредитом, 80 055 грн 08 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь 183 567 грн 31 коп.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Кредитні Ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 532 від 28 грудня 2005 року в розмірі 183 567 грн. 31 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 грудня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 532, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 430 доларів США зі сплатою 12 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення кредитних коштів - 27 грудня 2010 року і зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. (а.с. 9-11). Згідно графіку погашення заборгованості позичальник мав здійснювати щомісячне погашення кредиту в розмірі 308 дол. США до закінчення строку кредитного договору (а.с.12).

Того ж дня, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с. 17).

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. (а.с. 20-30).

Згідно з п.4.1 договору про відступлення права вимоги відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитом прав вимоги та зміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладення договору, за умови належного оформлення сторонами ( підписання та скріплення відбитком печаток сторін) реєстру позичальників. При цьому права вимоги, що виникають у майбутньому, набуваються новим кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання сторонами реєстру позичальників.

З матеріалів справи вбачається, що передачу невиконаних грошових зобов'язань ОСОБА_1 позивач підтвердив витягом з реєстру позичальників (додаток № 1) до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року (а.с. 42).

Згідно позовних вимог, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 01 грудня 2016 року утворилась заборгованість, яка складала 183 567 грн 31 коп., з яких: 103 512 грн 23 грн заборгованості за кредитом, 80 055 грн 08 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж у розмірі 0,48 долара США за кредитним договором було здійснено 13 травня 2015 року (а. с. 43).

Відповідно до статей 526, 1054, 1055 ЦК України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), зобов'язання має виконуватися належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником ОСОБА_2 заявлено клопотання, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того представник відповідачки зазначив, що посилання позивача на сплату 13 травня 2015 року 0,48 долара США в рахунок погашення боргу за договором не відповідає дійсності та не підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

За правилом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами визначено як строк дії договору, так і строк виконання зобов'язання зі щомісячним погашенням заборгованості.

Отже, поряд із встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі договору.

Разом з тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з договору, датою останнього платежу за кредитом визначено 27.12.2010 р.

Позивач не надав до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 532 від 28.12.2005 року із зазначенням суми щомісячного погашення кредиту або його заборгованості.

В матеріалах справи міститься лише розрахунок заборгованості за зазначеним кредитом, відповідно до якого вказано загальну суму заборгованості по тілу кредиту - 4 050 станом на 17.12.2012(а.с.43).

Із зазначеного розрахунку видно, що з 17.12.2012 по 01.12.2016 в графі «погашено» вказана лише одна сума за 13.05.2015 - 0,48дол. США (а.с.43).

Поряд з цим, ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано належних доказів сплати саме відповідачами 13.05.2015 року 0,48 долара США в рахунок погашення боргу за договором, а тому колегія суддів критично оцінює вказану обставину.

З вимогою до відповідачів ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося у січні 2017 р. шляхом подачі даного позову до суду.

Таким чином встановлено, що строк дії кредитного договору № 532 від 28.12.2005 року закінчився 27 грудня 2010 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що з грудня 2012 року ( розрахунку за раніший період не надано) по день звернення до суду (04.01.2017) відповідачами не здійснювалось платежів на погашення кредиту.

Отже строк пред'явлення вимог до відповідачів позивачем пропущено.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, а тому заявлені ним вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивачем обґрунтувань поважності причин пропуску позовної давності суду не надано і такі не встановлені в ході розгляду справи.

Зобов'язання за договором поруки для поручителя є похідними від зобов'язань позичальника, а тому вимоги про стягнення заборгованості за кредитом з поручителя за наведених вище обставин також є безпідставним.

Окрім того порука є припиненою ще й контексті положень ч.4 ст. 559 ЦК України ( в ред. на час виникнення спірних правовідносин), оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Зважаючи на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий Судді