КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Справа № 359/7238/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Журавського В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20 листопада 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2010 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 березня 2010 року і до досягнення сином повноліття. 08 червня 2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №19765164 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду №2-1429 від 14 квітня 2010 року. Крім цього, 22 червня 2010 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві також відкрито виконавче провадження №20612987 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду №2-1429 від 14 квітня 2010 року.

Таким чином в червні 2010 року за заявою ОСОБА_2 були відкриті два виконавчі провадження відповідно у Дніпровському та Шевченківському районі м. Києва, тобто за місцем основної роботи та роботи за сумісництвом. В подальшому ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого листа для подальшого виконання до ВДВС Чернігівського МУЮ.

Не зважаючи на це, 12 червня 2018 року головний державний виконавець Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бучко В.В. склав довідку-розрахунок заборгованості з аліментів за період з 10 березня 2010 року по 31 травня 2018 року у розмірі 46048 гривень 65 копійок. На переконання позивача вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з невідповідністю виконавчого листа №2-1429 від 14 квітня 2010 року вимогам до виконавчого документа, а саме незазначення іншого джерела доходу (заробітку) боржника, тобто його роботи за сумісництвом.

ОСОБА_1 вказав на те, що він добровільно та належним чином виконував свої зобов`язання зі сплати аліментів шляхом перерахування коштів та надання підтверджуючих квитанцій Дніпровському районному ВДВС в м. Києві. З березня 2010 року та по теперішній час з заробітку позивача, який він отримує в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця на посаді асистента кафедри загальної хірургії №2, стягувались аліменти. Тому заборгованість по аліментам, виходячи з заробітку (доходу) за роботу за сумісництвом на посаді лікаря-ендоскопіста в Київській міській клінічній лікарні №3, виникла не з його вини та внаслідок помилки при оформленні виконавчого листа.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати заборгованості з аліментів в сумі 46048 гривень 65 копійок, згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 12 червня 2018 року №20612987/4.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні суд не навів жодного мотиву щодо відхилення в якості доказу позовних вимог позивача в порушення ч.4 ст.265 ЦПК України, листа заст. начальника Дніпровського районного ВДВС м. Київ від 06.07.2018 року за № 48502, зі змісту якого вбачається, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №19765164 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 26 червня 2013 року державним виконавцем на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ направлений для подальшого виконання до ВДВС Чернігівського МУЮ. Станом на 01 червня 2013 року борг по сплаті аліментів відсутній.

Крім того суд не врахував, що відповідно до приписів ст. 369 ЦПК України (вредакції на час вступу в законну силу рішення суду щодо стягнення аліментів з позивача) з заявою до суду про виправлення помилки у виконавчому листі мав право звертатися не лише боржник, але і стягувач, і на якій підставі вищевказана помилка у виконавчому листі стала можлива виключно «завдяки вині боржника» з обґрунтувань суду залишилось незрозумілим.

Суд не звернув увагу на те, що позивач жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду щодо стягнення з нього аліментів і виконував вищевказане рішення суду відповідно до вимог діючого законодавства України та обов`язкових вимог державного виконавця. На підтвердження належного виконання обов`язків є лист-відповідь Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 06.07.2018 року за № 48502, згідно якого станом на 01 червня 2013 року за ВП №19765164 борг зі сплати аліментів був відсутній.

Стверджує, що він, як боржник, виконував належним чином обов`язки зі сплати аліментів шляхом надання підтверджуючих квитанцій до органу ДВС Дніпровського району м.Києва, та крім того, аліменти з березня 2010 року і по цей час стягувалися з його заробітку (доходу), який він отримує в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця на посаді асистента кафедри загальної хірургії № 2.

Вважає висновки суду першої інстанції про те, що позивач не вжив належних заходів для забезпечення виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина з усіх видів його доходів, зокрема, не надавши державному виконавцю відомостей про свої доходи, отримані за роботу за сумісництвом, безпідставними.

Вказує, що протягом виконавчого провадження позивач, як боржник у виконавчому провадженні, не здійснював жодних дій, які б унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду і висновки суду першої інстанції щодо цього не відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Позивач ніяким чином не піддавав сумніву обов`язковість стягнення аліментів з його заробітку (доходу) за сумісництвом у Київській міській клінічній лікарні № 3,але при цьому суд першої інстанції фактично ухилився від оцінки підстав для зменшення розміру заборгованості з аліментів, які були нараховані державним виконавцем за період його роботи в Київській міській клінічній лікарні №3 з 10 березня 2010 року по 31 травня 2018 року. Крім того, про належне виконання аліментних зобов`язань і відсутність будь-якої заборгованості у виконавчому провадженні свідчили також перераховані в 2016 та 2017 році відповідачу грошові кошти у розмірі 7984 гривень та у розмірі 14250 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що змін в матеріальному становищі позивача, які б унеможливлювали сплату ним аліментів та заборгованості по сплаті аліментів немає, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували зміни у його стані здоров`я тощо. Крім того, копія листа ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві вих. №48502 від 06 липня 2018 року, згідно якого станом на 01 червня 2013 року у боржника відсутня заборгованість перед стягувачем по сплаті аліментів, є неналежним доказом та не може вважатися безумовним фактом сплати позивачем аліментів за цей період, оскільки боржником по виконавчому провадженню №19765164 є невідома особа - ОСОБА_5 .

Звертає увагу суду на те, що позивач не вжив належних заходів для забезпечення виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина з усіх видів його доходів, зокремА, не надавши державному виконавцю відомостей про свої доходи, отримані за роботу за сумісництвом. Вказані відомості були надані державному виконавцю в березні 2018 року, відповідно з цього часу останнім розраховано суму заборгованості з аліментів.

Крім того, позивач не звертався до суду з заявою про виправлення даної помилки, тобто самостійно не вчинив жодних дій, що сприяли б виправленню ситуації, що склалася.

Вказує, що в матеріалах справи наявна довідка-розрахунок заборгованості з аліментів від 12 червня 2018 року №20612987/4, складена головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, якою встановлено, що за період з 10 березня 2010 року по 31 травня 2018 року у позивача існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46048 гривень 65 копійок. Вказана сума заборгованості розрахована державним виконавцем на підставі довідки про доходи, яка надана 04 червня 2018 року Київською міською клінічною лікарнею №3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та представник позивача ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 березня 2010 року та до досягнення ним повноліття (а.с.41, 1).

14 квітня 2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано два виконавчі листи №2-1429 на примусове виконання цього рішення (а.с.42, 1), оскільки згідно з рішенням суду ОСОБА_5 працює на посаді асистента кафедри загальної хірургії №2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця та за сумісництвом - на посаді лікаря-ендоскопіста Київської міської клінічної лікарні №3.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Нагайник Н.Г. від 08 червня 2010 року було відкрито виконавче провадження №19765164 з виконання зазначеного виконавчого листа, за місцем роботи боржника в Київській міській клінічній лікарні №3. (а.с.34, 1).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 22 червня 2010 року також було відкрито виконавче провадження №20612987 з виконання виконавчого листа №2-1429, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, за основним місцем роботи ОСОБА_5 - на посаді асистента кафедри загальної хірургії №2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Зі змісту листа заступника начальника Дніпровського районного ВДВС м. Київ вбачається, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №19765164 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 аліментів. 26 червня 2013 року державним виконавцем на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ направлений для подальшого виконання до ВДВС Чернігівського МУЮ. Станом на 01 червня 2013 року борг по сплаті аліментів відсутній (а.с.36, т. 1).

З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 12 червня 2018 року №20612987/4, складеної головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, встановлено, що за період з 10 березня 2010 року по 31 травня 2018 року у ОСОБА_5 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46048 гривень 65 копійок. Вказана сума заборгованості розрахована державним виконавцем на підставі довідки про доходи ОСОБА_5 , яка надана 04 червня 2018 року Київською міською клінічною лікарнею №3 (а.с.37, т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний розрахунок заборгованості є чинним та в порядку, передбаченому ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», не оскаржувався.

Доводи позивача про те, що причиною нарахування заборгованості є недоліки при оформленні та видачі виконавчого листа, а саме: незазначення у виконавчому листі іншого джерела його заробітку за роботу за сумісництвом на посаді лікаря-ендоскопіста в Київській міській клінічній лікарні №3, відхилені судом першої інстанції як необґрунтовані з тих підстав, що позивач не звертався до суду з заявою про виправлення вказаної помилки.

У відповідності до пунктів 3,4, а також п.6 розділу Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.

Якщо боржник працює за сумісництвом на кількох підприємствах, відрахування проводяться із заробітку за кожним місцем роботи на підставі окремо винесених виконавцем постанов.

Всупереч вимогам п.3,4 п. 6 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, якою визначено порядок стягнення аліментів у разі роботи боржника за сумісництвом, а також всупереч ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник ОСОБА_5 не вжив належних заходів для забезпечення виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина з усіх видів його доходів, зокрема не надавши державному виконавцю відомостей про свої доходи, отримані за роботу за сумісництвом. Вказані відомості були надані державному виконавцю в березні 2018 року, відповідно з цього часу останнім розраховано суму заборгованості з аліментів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами свої вимоги щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Проте колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції у повному обсязі неможливо, оскільки судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не у повному обсязі відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, посилаючись на порядок стягнення аліментів у разі наявності у боржника доходів з кількох місць роботи, визначений розділом Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року - «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника», суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначений порядок було введено в дію на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 року, яким внесено зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, та викладено її в новій редакції, у зв`язку з прийняттям Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Разом з тим, виконавчі листи про стягнення аліментів з ОСОБА_5 було видано Бориспільським міськрайонним судом Київської області 14 квітня 2010 року та звернуто до виконання у червні 2010 року, а тому до порядку виконання рішення про стягнення аліментів протягом 2010 - 2013 років не може бути застосовано вищевказану Інструкцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення про стягнення аліментів від 06 квітня 2010 року) за кожним судовим рішенням яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до п. 13.6. Тимчасової Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 20 від 17.02.2005 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 березня 2005 року за № 346/10626, для виконання судового рішення в цивільній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Згідно з п. 13.6.4. Інструкції у справах про стягнення аліментів виконавчий лист передається судом на руки стягувачу після набрання рішенням суду чинності або на вимогу стягувача надсилається за його місцем проживання.

Відповідно до п.7.2.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, в редакції наказу № 2166/5 від 17.11.2009 року ( що була чинною станом на час звернення рішення суду про стягнення аліментів до виконання) відрахування із заробітної плати (заробітку) чи стипендії громадян проводить адміністрація підприємств, установ і організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів та розпорядження.

Пунктом 7.2.5. вказаної Інструкції було визначено, що порядок стягнення суми боргу, розмір відрахування визначаються державним виконавцем у розпорядженні, що направляється разом з виконавчим документом, про що в копії повідомляється стягувачеві.

Якщо боржник отримує декілька видів доходів, то дублікати виконавчих документів направляються із розпорядженнями державного виконавця до бухгалтерій підприємств, установ, організацій для звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Таким чином, встановивши, що постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 08 червня 2010 року було відкрито виконавче провадження №19765164 про стягнення з ОСОБА_5 аліментів за місцем роботи за сумісництвом - Київської міської клінічної лікарні № 3 та що станом на 01 червня 2013 року борг по сплаті аліментів був відсутній, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від сплати нарахованої державним виконавцем у червні 2018 року заборгованості по аліментах за період з 10 березня 2010 року по 01 червня 2013 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з пояснень стягувача ОСОБА_2 , вона підтвердила, що, звернувши до виконання два виконавчі листи, тобто за двома місцями роботи боржника - до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, вона щомісяця отримувала два аліментні платежі.

Як вбачається з листа заступника начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва від 06.07.2018 року, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №19765164 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 аліментів. 26 червня 2013 року державним виконавцем на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ направлений для подальшого виконання до ВДВС Чернігівського МУЮ. Станом на 01 червня 2013 року борг по сплаті аліментів відсутній (а.с.36, т. 1).

Зазначена інформація підтверджується також витягом із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, наданим представником відповідача ОСОБА_2 , з якого вбачається, що постановою державного виконавця Янковської У.В. ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 26 червня 2013 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого листа до іншого відділу ДВС - за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_5 у м. Чернігові. Підставою для винесення такої постанови, згідно запису державного виконавця, стало повідомлення головного бухгалтера Київської міської клінічної лікарні № 3 про звільнення боржника із займаної посади.

Відповідно до запису у постанові про закінчення виконавчого провадження борг по аліментах станом на 01 червня 2013 року відсутній ( а.с. 89-90).

Разом з тим, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеної головним державним виконавцем Шевченківського ВРДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бучко В.В., заборгованість ОСОБА_5 по аліментах на підставі довідки про заробітну плату із Київської міської клінічної лікарні № 3 нарахована в тому числі і за період з 10 березня 2010 року по 01 червня 2013 року, виходячи із того, що в довідці з місця роботи не зазначено про сплачені аліменти.

За змістом статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що вказаний розрахунок заборгованості не був оскаржений боржником в порядку, передбаченому ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, на думку колегії суддів, враховуючи, що за період з 10 березня 2010 року по 01 червня 2013 року із доходу, отриманого від роботи за сумісництвом Київській міській клінічній лікарні № 3, аліменти ОСОБА_5 своєчасно сплатив шляхом здійснення платіжних переказів на адресу ОСОБА_2 , що підтвердила стягувач в судовому засіданні, а також підтверджено постановою ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києві від 26 червня 2013 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від сплати нарахованої заборгованості по аліментах у цій частині, оскільки аліменти за вказаний період часу фактично сплачені боржником та повторне стягнення аліментів за той самий період є безпідставним.

Заперечення стягувача ОСОБА_2 - відповідача у даній справі про те, що інформація з Автоматизованої системи виконавчих проваджень не може бути прийнята до уваги, оскільки у ній йдеться про іншого боржника - ОСОБА_8 , тоді як боржником є ОСОБА_9 , - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2010 року так і в Інформації про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчих проваджень йдеться про виконання виконавчого листа № 2-1429, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 14 квітня 2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 , стягувачем у якому є ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі ч. 2 ст. 197 СК України та виходячи із загальних засад сімейних відносин - справедливість, добросовісність та розумність, а також право кожного учасника сімейних відносин на судовий захист, що визначені ст. 7 СК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від сплати заборгованості, нарахованої головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. згідно з довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів від 12 червня 2018 року №20612987/4, за період з 10 березня 2010 року по 01 червня 2013 року на суму 13 459 грн. 86 коп. ( за 2010 рік - 2663 грн. 89 коп., за 2011 рік - 3596 грн. 66 коп., за 2012 рік - 4447 грн. 80 коп., за період з 01 січня по 31 травня 2013 року - 2751 грн. 51 коп.).

Що стосується періоду нарахованої заборгованості з 01 червня 2013 року по 31 травня 2018 року, то в цій частині колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів про наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 197 СК України як підстав для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментах, позивачем не надано.

Як вбачається з довідки Київської міської клінічної лікарні № 3 про доходи ОСОБА_5 , що була надіслана роботодавцем на вимогу державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ від 21 травня 2018 року та знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, аліменти за вказаний період часу із заробітної плати ОСОБА_5 не відраховувались ( а.с. 14-18, т. 1).

Інших доказів про сплату аліментів за вказаний період із доходу, отриманого за роботу за сумісництвом в Київській міській клінічній лікарні № 3, позивачем не надано.

Враховуючи, що постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 26 червня 2013 року було закінчене виконавче провадження і в постанові зафіксовано відсутність заборгованості по аліментах станом на 01 червня 2013 року, позивачем не надано до суду платіжних документів, які б підтверджували сплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 після 01 червня 2013 року із доходу, отримуваного за роботу за сумісництвом.

Виходячи з положень п. 7.2.1 - 7.2.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року у редакції на час звернення рішення суду про стягнення аліментів до виконання, а також вищевказаних фактичних обставин справи, то незазначення у виконавчому листі іншого місця роботи - за сумісництвом не може бути визнано судом тією істотною обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментах.

Доводи позивача про те, що перераховані ним стягувачу кошти в 2016 та 2017 роках в сумі 7984 грн. та 14 250 грн. є підтвердженням відсутності заборгованості за період 2013 - 2018 роки, правильно не були прийняті до уваги судом першої інстанції, враховуючи наступне. Відповідно до рішення суду про стягнення аліментів, ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), проте за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2018 року позивачем не надано доказів сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку, отримуваного у Київській міській клінічній лікарні № 3. Враховуючи відсутність у платіжних документах від 23.02.2016 року на суму 7984 грн. та від 29.01.2017 року на суму 14 250 грн. вказівки про призначення платежу - сплата аліментів, позивачем не доведено тієї обставини, що вказані кошти були спрямовані ним саме на основне утримання дитини (аліменти), а не на інші додаткові витрати, які викликані особливими обставинами.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати нарахованої заборгованості за період часу з 01 червня 2013 року по 31 травня 2018 року - є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування в зазначеній частині не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_5 є частково обґрунтованою, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на суму 13 459 грн. 86 коп., тобто за період з 10 березня 2010 року по 01 червня 2013 року.

Згідно із положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи із визначеного ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України принципу пропорційності, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при поданні позову 704 грн. 80 коп., при поданні апеляційної скарги -1057 грн. 21 коп. , всього - 1762 грн. 01 коп., то до відшкодування підлягає сума у розмірі: 1762 грн.01 коп. х 29% = 510 грн. 98 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на суму 13 459 грн. 86 коп.

Прийняти в цій частині постанову наступного змісту:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості з аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що нарахована головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві згідно з довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів від 12 червня 2018 року №20612987/4, в частині суми 13 459 грн. 86 коп.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору на суму 510 грн. 98 коп.

Сторони :

Позивач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання : АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.