ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Бердянської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Бердянської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий строк у 5 (п`ять) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.1-2/.

В обгрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 Мати позивача з 08 липня 2003 року по момент смерті була зареєстрована та проживала в КУ Бердянський геріатричний пансіонат» АДРЕСА_1 по АДРЕСА_2 . Позивач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_3 . За життя матері позивач постійно її провідував у КУ «БГП» ЗОР. Після смерті матері позивач приїхав до м.Бердянськ, поховав її та повернувся до свого місця проживання у м.Дніпро. До нотаріальної контри позивач не звертався, оскільки вважав, що майна після смерті матері не залишилось. У 2018 році позивач звернувся із заявою для оформлення субсидії на належну, як він вважав йому, квартиру АДРЕСА_4 . Під час перевірки документів на квартиру з`ясувалось, що власником частки квартири є померла матір позивача - ОСОБА_2 . Позивачу було рекомендовано звернутися до нотаріуса за місцем смерті матері для оформлення спадщини. Приїхавши до м.Бердянська, позивач звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори, щоб подати заяву про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки вийшов шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що позивач не знав, що його померлій матері належить частка квартири, та у зв`язку з необізнаністю в законодавстві, у нього не було можливості звернутися до Державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року відмовлено у задоволені заявлених позовних вимог /а.с.50-52/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилалася у своїй позовній заяві /а.с.55-56/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, будь-яких заперечень проти доводів апеляційної скарги суду надано не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 29 червня 2011 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років /а.с.5/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.4/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1994 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /а.с.6/.

Відповідно до довідки КУ «БГП» ЗОР від 03 вересня 2018 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживала з 03 липня 2003 року в КУ «Бердянський геріатричний пансіонат» ЗОР по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації 28 липня 2011 року /а.с.7, 8/.

З повідомлення Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 18 березня 2019 року вбачається, що із заявою про відмову/прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалася /а.с.44/.

Дослідивши обставини по справі колегія суддів виходить з наступного. Предметом позову у справі, яка переглядається, є визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 мати.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Законодавство України не містить переліку поважних причин, а тому суд у кожному конкретному випадку оцінює поважність чи неповажність таких причин.

У справі, яка переглядається, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сплинув 27 грудня 2011 року, а із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач не звертався, з позовом у грудні 2018 року.

Суд першої інстанції дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказані позивачем та дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах, передбаченого законодавством шестимісячного строку, про прийняття спадщини.

З даним висновком погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що спадкодавець - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, який є спадкоємцем померлої, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений Законом строк не звернувся, після пропуску ним строку, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, також не звернувся.

Посилання заявника в апеляційній скарзі про його звернення до нотаріальної контори за місцем смерті матері колегія суддів не може прийняти, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем не було надано жодного доказу, окрім пояснень в позові.

Твердження про необізнаність позивача про те, що частка квартири належала на праві власності його матері ОСОБА_2 та дані обставини стали відомі лише при оформлені ним субсидії на квартиру колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки позивачем надано суду копію свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1994 року, в якому зазначено два власника квартири. Враховуючи, що даний правоустановчій документ знаходився у позивача, колегія суддів приходить до висновку, що йому було відоме про часткове володіння спірною квартирою разом зі своєю матір`ю.

Також колегія суддів приходить до висновку, що постійне проживання позивача у Німеччині не може бути такою підставою, що позбавляє можливості подання заяви в нотаріальну контору протягом 7 років з моменту відкриття спадщини.

Виходячи з наведеного апеляційний суд зазначає, що визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який сплив 27 грудня 2011, тоді як із зазначеним позовом він звернувся у грудні 2018 року, за відсутності встановлених районним судом об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення ним таких дій, суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, одними з яких є добросовісність та розумність.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахував аргументи та доводи сторін у справі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для поновлення позивачу строків для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 не надав суду безспірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, і передумови для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують на законність судового рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров