Справа № 220/247/19
Провадження № 2/220/206/19
У Х В А Л А

Іменем України

08.02.2019 смт Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Г.М. Яненко, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 (вул. Степна, б. 6, смт. Велика Новосілка Донецької області) до відповідача ОСОБА_2 (вул. Шевченка, б. 28, с. Времівка, Великоновосілківського району Донецької області ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних відносин.

При ознайомлені з даним позовом встановлено, що до матеріалів справи долучено копії документів які належним чином не засвідчені позивачем.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України надано визначення, згідно з яким, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються у т.ч. письмовими доказами.

Письмовими доказами у відповідності до ст. 95 ЦПК України, є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 2 п. 5 ст. 95 ЦПК України).

Пунктом 5 ст. 177 ЦПК України на позивача покладено обов'язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За змістом гл. 11 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є у подружжя, яке має дітей.

ч. 2 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. При цьому чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою, що відповідає нормі ч. 4 зазначеної статті.

Згідно позовної заяви відповідач є вагітною, про те доказів, що батьківство зачатої дитини визнане іншою ніж позивач особою, або будь хто зі сторін вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя, до справи не долучено.

Таким чином до позовної заяви не долучено доказів наявності у позивача права звернення з даним позовом до суду.

Недотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, у відповідності до ст. 185 ЦПК України, є підставою для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху та встановлення строку для усунення допущених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки та надати строк для їх усунення десять днів, з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків до вказаного строку позовна заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Яненко Г.М.