Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/413/19
Провадження №: 2/332/703/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Фурсової О.І., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Від представника позивача адвоката ОСОБА_4, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.07.2017 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_5 укладений Поліс № АК/4026682 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застрахована відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 210990 20», реєстраційний номер АР2886AР (а.с.6).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, наявність вини в діях відповідача у скоєні ДТП, яка відбулась 06.04.2018 року та у самовільному залишенні місця ДТП, додатковому доказуванню не підлягає.
З регресної вимоги за вих. № 04-3248 від 29.10.2018 року вбачається, що позивач АТ «ПРОСТО-страхування» зверталося до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією у добровільному порядку здійснити перерахування суми сплаченого страхового відшкодування розмірі 4340,00 грн. на рахунок АТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.37), але вимоги позивача не були виконані.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту «в» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем АТ «ПРОСТО-страхування» доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу сплаченої позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 4340,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Крім того, за приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, оскільки витрати АТ «ПРОСТО-страхування» на правничу допомогу повязані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим, пропорційним та виправданим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 81, 82, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: О.С. Яцун