КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ГрунськогоВ.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_4, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства «ПРІОРІТЕТ» Бартко Тетяни Миколаївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову (а.с.73-77).

В апеляційній скарзі ТОВ Агрофірма «Матюші», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Зокрема, зазначає, що підставою для звернення до суду із даним позовом було порушення прав позивача як законного орендаря земельної ділянки. Спір у даній справі виник у зв'язку з недобросовісними діями власника землі та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог чинного законодавства України. У разі задоволення позову позивач матиме безперешкодну можливість відновити свої порушені права шляхом звернення до будь-якого державного реєстратора з метою проведення реєстраційних дій щодо відновлення реєстрації права оренди землі за собою. Не вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку та заборони суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки істотно ускладнить або і взагалі унеможливить виконання рішення суду, оскільки власник землі та новий орендар до ухвалення відповідного судового рішення матимуть можливість розпорядження спірною земельною ділянкою, в тому числі можуть здійснити її поділ на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери. Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову. Указані обставини не були враховані судом, унаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову (а.с.79-88).

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 28.02.2019 (а.с.94, 95).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.03.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.96-97).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2019 справу призначено до розгляду на 27.03.2019 (а.с.99-100).

На адресу суду 19.03.2019 від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухвалою суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А., ТДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства «ПРІОРИТЕТ» Бартко Т.М. про визнання недійсним вчиненого ОСОБА_4 одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 07.08.2014, оформленого повідомленням ОСОБА_4 від 14.02.2018, визнання недійсним договору оренди землі №б/н від 19.02.2018, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Шамраївський цукровий завод» та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачем вказується, що 07.08.2014 між ним та ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського місьрайонного управління юстиції Київської області Поповою Л.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.03.2015, індексний номер 20085294. У лютому 2018 позивачу стало відомо, що ОСОБА_4, не дивлячись на чинний договір оренди укладений з ТОВ Агрофірма «Матюші», 19.02.2018 уклав з ТДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди цієї ж земельної ділянки і право оренди зареєстровано за останнім. Вважаючи своє право порушеним позивач звернувся до суду з указаним позовом (а.с.2-14).

21.12.2018 позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на спірну земельну ділянку та заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,105 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району, Київської області.

В обґрунтування заяви вказував, що з урахуванням заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, також зазначав, що власник землі та новий орендар до ухвалення відповідного судового рішення мають можливість розпорядження спірною земельною ділянкою, в тому числі можуть здійснити її поділ на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери. Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частина 3 вказаної статті закріплює, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судом першої інстанції не надано оцінку виниклим між учасниками справи правовідносинам, предмету позову та не проаналізовано можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Так, пред'являючи даний позов позивач вказує на порушення його прав як законного орендаря земельної ділянки у зв'язку з недобросовісними діями власника землі та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог чинного законодавства України.

Указані доводи звісно підлягають належній оцінці судом під час розгляду справи по суті.

Однак, з урахуванням предмету позову, особливостей орендних земельних правовідносин та порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вбачається, що не вжиття заходів забезпечення позову ускладнить або і взагалі унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки, як підставно вказує позивач, власник землі та новий орендар до ухвалення відповідного судового рішення матимуть можливість розпорядження спірною земельною ділянкою, в тому числі можуть здійснити її поділ на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери.

Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить ефективне відновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову.

У разі ж задоволення позову позивач матиме безперешкодну можливість відновити свої порушені права шляхом звернення до будь-якого державного реєстратора з метою проведення реєстраційних дій щодо відновлення реєстрації права оренди землі за собою.

Таким чином, слід об'єктивно оцінювати можливість настання несприятливих наслідків пов'язаних із виконанням судового рішення.

Обираючи вид забезпечення позову суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку належним та ефективним видом забезпечення буде заборона усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, оскільки накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним з позовними вимогами.

Для того щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

Заходи забезпечення позову, в розумінні норм процесуального закону, носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

При цьому, слід зазначити, що застосовуючи у даній справі забезпечення позову у виді заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, будуть дотримані інтереси та не порушені права всіх учасників справи, кожний з яких має сподівання на законне і справедливе вирішення виниклих спірних правовідносин об'єктивним та безстороннім судом.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, проте не вбачає необхідності у застосуванні двох видів забезпечення позову, таких як арешт і заборона вчинення дій, а тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зокрема, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», подану від імені та в інтересах товариства адвокатом Танцюрою Юлією Борисівною - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_4, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства «ПРІОРІТЕТ» Бартко Тетяни Миколаївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,105 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району, Київської області.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 28 березня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська