Дата документу 23.12.2019 Справа № 330/640/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 330/640/19

Провадження № 22-ц/807/3760/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПОМІЧ» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2019 року, повний текст якого складено 01 жовтня 2019 року, в складі судді Нестеренко Т.В. в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПОМІЧ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості згідно договору про надання юридичних послуг,

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2019 року ТОВ «АВТОПОМІЧ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно договору про надання юридичних послуг, який уточнило 25 квітня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначало, що 28 лютого 2017 року між ТОВ «АВТОПОМІЧ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання юридичних послуг, предметом якого сторони визначили, що Замовник ( ОСОБА_1 ) доручає, а Виконавець (ТОВ «АВТОПОМІЧ») бере на себе зобов`язання надавати Замовнику юридичні послуги по стягненню відшкодування шкоди із ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» по страховому випадку, що мав місце 29 січня 2017 року о 00:40 год. водій автомобіля ВАЗ 21103 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по с. Якимівка, не витримав максимально дозволеної швидкості, не впорався з керуванням, та здійснив зіткнення з автомобілем Камаз, в результаті ДТП пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці скоєння ДТП.

На виконання умов Договору Позивачем було надано Відповідачу юридичні послуги, які полягали в наступному: юридичному аналізі справи з метою визначення спричинених наслідків в результаті ДТП, юридичному аналізі справи з метою визначення кола осіб, що мають право на відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, юридичному аналізі справи з метою визначення відповідальної особи за відшкодування шкоди, юридичному аналізі справи з метою визначення характеру вимог до МТСБУ, юридичному аналізі справи з метою визначення суми по кожній вимозі, юридичному аналізі справи з метою визначення переліку документів для підтвердження вимог, складення проекту Повідомлення про ДТП, складення проекту Заяви про страхове відшкодування, юридична консультація клієнта щодо збору та надання необхідних документів.

Відповідно до листа-відповіді ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» від 10 січня 2017 року № 3834 ОСОБА_1 через представника за довіреністю ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 76 800, 00 грн.

Отже, результатом надання юридичних послуг стало стягнення страхового відшкодування на користь Відповідача (Замовника) у сумі 76 800, 00 грн., що свідчить про те, що Позивач (Виконавець) виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору від 28 лютого 2017 року.

Згідно з п. 4.1 Договору вартість послуг становить 30% від суми стягнення відшкодування в користь замовника.

Відповідно до п. 4.1.1 Договору якщо відшкодування сплачено Замовнику на його особовий рахунок, то оплата послуг Виконавця, передбачена в п. 4.1 Договору здійснюється Замовником після виплати Замовнику суми відшкодування не пізніше 3-х банківських днів після такої виплати.

22 листопада 2018 року на адресу Відповідача Позивачем було направлено Акт виконаних робіт від 19.11.2018 та Рахунок-фактуру № 19-11/01.

19 лютого 2019 року Позивачем було отримано Лист-відповідь від Відповідача від 10 грудня 2018 року, відповідно до якого Відповідач визнає факт укладення Договору та факт отримання відшкодування після та внаслідок отримання юридичної допомоги від Позивача згідно Договору. Проте, як вказує Відповідач в Листі від 10 грудня 2018 року вона отримала гроші не від ТОВ «АВТОПОМІЧ», тому, вважає, що не повинна оплатити послуги згідно Договору.

Щодо твердження Відповідача, що гроші було отримано не від ТОВ «АВТОПОМІЧ», представник позивача зауважує, що ТОВ «АВТОПОМІЧ» надає юридичні послуги та не займається виплатами страхового відшкодування, оскільки такі дії відносяться до компетенції страхових компаній та МТСБУ. Договір про надання юридичних послуг, укладений між Позивачем та Відповідачем не передбачав отримання страхового відшкодування від Позивача, натомість передбачено юридично-консультаційні послуги, тобто юридичний супровід Відповідача щодо стягнення страхового відшкодування з страхової компанії.

Як вбачається з вищенаведеного, а також з тексту Листа Відповідача до Позивача від 10 грудня 2018 року, Відповідач не оспорює ні факт укладення Договору, ні факт отримання коштів після укладення Договору, а також додатково підкреслює, що видала нотаріально посвідчену довіреність на право отримання коштів ОСОБА_2 .

Крім того, щодо твердження Позивача про укладення Договору з ТОВ «АВТОПОМІЧ» через представника Лазуренко Е. ОСОБА_4 , то такий факт дійсно мав місце, оскільки ОСОБА_2 працював юрисконсультом в ТОВ «АВТОПОМІЧ» з 29 липня 2016 року по 30 червня 2017 року, що підтверджується Наказом № 15 від 29 липня 2016 року «Про прийняття на роботу», Наказом № 16 від 30 червня 2017 року « Про звільнення з посади юрисконсульта», Наказом № 16а « Про виправлення описок в Наказі № 16 від 30 червня 2017 року». Тобто, вказана особа укладала з Відповідачем Договір про надання юридичних послуг від імені та в інтересах ТОВ "АВТОПОМІЧ".

Отже, відповідач, відповідно до п. 4.1 Договору, зобов`язаний перерахувати на реквізити позивача 23 040, 00 грн., що становить 30% від 76 800, 00 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Проте, позивач не оплатила послуги за Договором, що підтверджується довідкою № 013 від 15 березня 2019 року.

Зазначає, що у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 виконання зобов`язання сума основного боргу підлягає стягненню з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, ТОВ «АВТОПОМІЧ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь: 23 040, 00 грн. суми основного боргу, 1 1161, 00 грн. 3% річних, 3 993, 86 грн. інфляційне збільшення боргу, 1921, 00 грн. судовий збір за подання позовної заяви, 5 600, 00 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року залучено до участі в цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору, ОСОБА_2 .

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «АВТОПОМІЧ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Договір в інтересах та від імені ТОВ «АВТОПОМІЧ» підписував ОСОБА_2 , тобто вигодонабувачем є саме ТОВ «АВТОПОМІЧ». Незастосування норм ЦК України щодо представництва призвело до неправильного вирішення справи, оскільки суд помилково дійшов до висновку, що договір було укладено, і відповідно, послуги було надано ОСОБА_2 як фізичною особою. Суд не надав правової оцінки тому факту, що відповідач не вживав жодних дій, спрямованих на розірвання або припинення Договору не лише з мотивів його невиконання позивачем, а й з будь-яких інших підстав. Судом порушено принцип рівності та змагальності сторін. Звертає увагу, що ОСОБА_2 був представником позивача та підписував Договір від імені позивача, проте, грошові кошти від ПрАТ «СК «Оранта-СІЧ» отримав на підставі довіреності як фізична особа, тому його обов`язок перерахувати кошти виникає по відношенню до відповідача в контексті відносин між фізичними особами.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із недоведеності позивачем надання послуг, обумовлених договором.

Судом встановлено, що 28 лютого 2017 року між ОСОБА_1 (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОПОМІЧ» (Виконавець) в особі ОСОБА_5 Едуарда Костянтиновича, що діє на підставі Довіреності, укладено Договір про надання юридичних послуг (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику юридичні послуги по стягненню відшкодування шкоди з ПрАТ «СК «ОРАТНТА-СІЧ» страховому випадку, що мав місце 29 січня 2017 року о 00:40 год. водій автомобіля ВАЗ 21103 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по с. Якимівка, не витримав максимально дозволеної швидкості, не впорався з керуванням, та здійснив зіткнення з автомобілем Камаз, в результаті ДТП пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці скоєння ДТП (а.с. 9).

Відповідно до п. 2.1 Договору виконавець зобов`язується надавати правову допомогу шляхом: усного та письмового консультування; збору, аналізу необхідної інформації та документів; складання заяв, клопотань, повідомлень та інших документів; виконувати інші дії за погодженням та в інтересах Замовника.

13 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначив, що 29 січня 2017 року близько 00 год. 20 хв. на перехресті вул.. Центральної та Степної в смт. Якимівка Запорізької області, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110» д.н.з. НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «Камаз-5320» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2110» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких того ж дня помер у лікарні (а.с. 10. 12).

Крім того, 13 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою на виплату страхового відшкодування, яке складається з: відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника 20 450, 00 грн., відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою 38 400, 00 грн.

Вказане відшкодування просив здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 за № 0300. Призначення платежу: страхове відшкодування по справі ОСОБА_3 (а.с. 11. 12).

ПрАТ «СК «Оранта-Січ» листом від 10.10.2017 № 3834 на запит №б/н від 28.09.2017 повідомило, що відповідно до наданої заяви та доданих до неї документів за ДТП, яка сталася 29 січня 2017 року за участю автомобіля ВАЗ 2110 гос. № АР0520АН, в результаті якої загинув ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Оранта-Січ» було здійснено відшкодування в розмірі 76 800, 00 грн. (58 850, 00 грн. платіжне доручення № 732 від 24.05.2017; 17 950, 00 грн. платіжне доручення № 2446 від 05.07.2017). виплату страхового відшкодування було здійснено представнику ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно з платіжним дорученням № 732 від 24 травня 2017 року ПрАТ «СК «Оранта-Січ» перерахувало 58 850, 00 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 . Призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_2 по справі ОСОБА_3 (а.с. 14).

Згідно з платіжним дорученням № 2446 від 05 липня 2017 року ПрАТ «СК «Оранта-Січ» перерахувало 17 950, 00 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 . Призначення платежу: пер. доплату страхового відшкодування ОСОБА_2 за шкоду пов`язану зі смертю ОСОБА_3 (а.с. 15).

Згідно з наказом ТОВ «АВТОПОМІЧ» № 16 від 30 червня 2017 року, з урахування наказу №16а від 30 червня 2017 про виправлення описок в наказі № 16 від 30 червня 2017 року, ОСОБА_2 звільнено з посади юрисконсульта ТОВ «АВТОПОМІЧ» з 30 червня 2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 18, 19).

Згідно з довідкою ТОВ «АВТОПОМІЧ» № 012 від 15.03.2019, станом на 15 березня 2019 року кошти в якості оплати за надані послуги згідно Договору про надання юридичних послуг від 28 лютого 2017 року, укладеного між ТОВ «АВТОПОМІЧ» та ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «АВТОПОМІЧ» не надходили ні від ОСОБА_1 , ні від інших осіб (а.с. 20).

10 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з листом до ТОВ «АВТОПОМІЧ», у якому вона зазначила що дійсно підтверджує факт укладення договору про надання юридичних послуг, підтвердила, що надала ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність на вчинення дій за умовами договору і у тому числі отримання грошей. Також зазначила, що станом на 19 липня 2017 року нею була отримана сума у розмірі 38 753 грн., проте дані кошти не надходили від ТОВ «АВТОПОМІЧ» або від його представника. Будь-яких грошових коштів від ТОВ «АВТОПОМІЧ» вона не отримувала. Також зазначила, що ТОВ «АВТОПОМІЧ» не виконало взятих на себе згідно умов договору обов`язків (а.с. 16).

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, із укладеного між сторонами Договору вбачається, що Виконавцем за цим Договором є ТОВ «АВТОПОМІЧ» в особі ОСОБА_2 ., що діє на підставі довіреності, який зобов`язався надати ОСОБА_1 юридичні послуги по відшкодуванню шкоди із ПрАТ «СК «Оранта-Січ» по страховому випадку, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті якого помер ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 247 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Так, в матеріалах справи міститься довіреність від 03 січня 2017 року, якою ТОВ «АВТОПОМІЧ» уповноважило ОСОБА_2 представляти Товариство у взаємовідносинах із потенційними Замовниками послуг Товариства шляхом укладення із ними договорів про надання правової допомоги з правом підпису таких договорів від імені Товариства як виконавця, з правом одержання документів на виконання цих договорів, одержання коштів на виконання цих договорів, з правом підпису рахунків та актів виконаних робіт на виконання укладених договорів про надання правової допомоги Товариства, з правом використання печатки представництва Товариства у м. Дніпропетровську для належного посвідчення документів. На виконання цієї довіреності довіреній особі надається право підписувати договори про надання правової допомоги та про надання інших послуг у відповідності до статутної діяльності Товариства, у яких Товариство являється виконавцем робіт або послуг. Довіреність видана без права передоручення та діє до 31 грудня 2017 року (а.с. 158).

Зі змісту названої довіреності вбачається, що ОСОБА_2 мав повноваження на укладення із ОСОБА_1 Договору від імені ТОВ «АВТОПОМІЧ» як виконавець, а також одержання коштів на виконання Договору.

Із платіжних доручень № 732 від 24 травня 2017 року та № 2446 від 05 липня 2017 року вбачається, що ПрАТ «СК «Оранта-Січ» перерахувало на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_3 в загальному розмірі 76 800, 00 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги Виконавця на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 4.1 вартість послуг по даному Договору становить 30% від суми стягнення відшкодування в користь Замовника.

Якщо відшкодування сплачено Замовнику на його особистий рахунок, то оплата послуг Виконавця, передбачена п. 4.1 Договору здійснюється Замовником після виплати Замовнику суми відшкодування не пізніше 3-х банківських днів після такої виплати (п. 4.1.1 Договору).

Якщо відшкодування сплачено уповноваженому представнику Виконавця на його особовий рахунок, то Виконавець зобов`язаний не пізніше 3-х банківських днів здійснити зарахування коштів на особовий рахунок Замовника, в розмірі, що становить різницю між належним Замовнику відшкодуванням і вартістю послуг Виконавця (п. 4.1.2 Договору).

Враховуючи, що ПрАТ «СК «Оранта-Січ» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 76 800, 00 грн. на особистий рахунок ОСОБА_2 , який є уповноваженим представником Виконавця за Договором, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до п. 4.1.2 Договору Виконавець зобов`язаний був здійснити зарахування коштів на особовий рахунок ОСОБА_1 , в розмірі, що становить різницю між належним Замовнику відшкодуванням і вартістю послуг Виконавця.

ТОВ «АВТОПОМІЧ» в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти від ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на підставі довіреності як представник ОСОБА_1 , що породжує такі ж правові наслідки, як і отримання страхового відшкодування особисто Замовником, тому, відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги у розмірі 30% від отриманої суми страхового відшкодування.

Проте, позивач, посилаючись на вищевказане, не надає належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 отримати від її імені страхове відшкодування.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін.

Позивачем не надана суду довіреність, з якої вбачалось би, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 отримати від її імені страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Оранта-Січ» за відповідним страховим випадком.

До того ж, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ТОВ «АВТОПОМІЧ» не заявляло клопотання про витребування вказаної довіреності.

Апеляційний суд не приймає твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 мав одночасно правовідносини як з позивачем, так і з відповідачем, оскільки матеріалами справи підтверджується тільки той факт, що ОСОБА_2 діяв як представник ТОВ «АВТОПОМІЧ».

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Зазначення ПрАТ «СК «Оранта-Січ» у листі № 3834 від 10.10.2017 про те, що виплату страхового відшкодування було здійснено представнику ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 , не є допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти саме від імені відповідача, а не як представник Виконавця за Договором, оскільки за умовами Договору та змістом довіреності від 03 січня 2017, на підставі якої ОСОБА_2 діяв від імені Виконавця, ОСОБА_2 надавав юридичні послуги відповідачу з правом отримання грошових коштів на виконання відповідного договору.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування ОСОБА_2 відповідачу суми страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 оплати послуг Виконавця в розмірі 30% від страхового відшкодування, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що відповідачу відповідно до умов п. 4.1.1 Договору на особистий рахунок було перераховано суму страхового відшкодування, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Позивач неодноразово посилається в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що саме позивач готував документи для виплати страхового відшкодування.

Однак, те, що ТОВ «АВТОПОМІЧ» виконувало необхідні дії для отримання страхового відшкодування на виконання умов Договору, свідчить про те, що дії ОСОБА_2 як представника Виконавця були спрямовані на виконання умов Договору, однак, вказане не свідчить про те, що ОСОБА_1 особисто отримала страхове відшкодування.

Апеляційний суд погоджується із посиланням апелянта на те, що Договір є чинним та є обов`язком для виконання, проте, згідно умов Договору, обов`язок ОСОБА_1 оплатити послуги Виконавця виникає не після збору та подання необхідних документів для виплати страхового відшкодування, а саме після перерахування на її особистий рахунок відповідного відшкодування, однак останнє, як зазначалось, матеріалами справи не підтверджується.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Суперечності, які містяться в рішенні суду щодо викладених обставин, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а правильне по суті рішення суду не може бути скасовано з формальних підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків є похідними від позовної вимоги про стягнення основної суми боргу за Договором, тому задоволенню з огляду на вищевикладене не підлягають.

Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПОМІЧ» залишити без задоволення.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова