Номер провадження: 22-ц/813/2682/19
Номер справи місцевого суду: 507/1497/18
Головуючий у першій інстанції Гнатюк В.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії та рішення начальника Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Страхова Ігоря Ігоровича ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018р. ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії посадової особи органу ДВС - начальника відділу Любашівського РВ ДВС Страхова І.І. відносно виконання судового наказу № 507/992/17 виданого 31.07.2017 року Любашівським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 із встановленням заборгованості із сплати аліментів у сумі 22250,77 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову, винесену 05.09.2018 року начальником відділу Любашівського РВ ДВС Страховим І.І., якою встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 на дії та рішення начальника відділу Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Страхова І.І. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопаді 2018 року та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року на дії та рішення державного виконавця по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії та рішення начальника Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Страхова Ігоря Ігоровича, та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.12.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року на дії та рішення державного виконавця по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії та рішення начальника Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Страхова Ігоря Ігоровича, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 29.03.2019 року о 12 год.00 хв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 54763925 , відкрите 21.09.2018 р., з примусового виконання судового наказу № 507/992/17, виданого 31.07.2017 р. Любашівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_5.

21.09.2017 р. начальником відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страховим І.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання даного судового наказу ( мат. вик. пров. , а.-6).

Зазначена постанова 04.10.2017 р. направлена боржнику ОСОБА_2 - заявнику у справі, за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак сам боржник заперечує факт отримання вказаної постанови та посилається на те, що не знав про існування вказаного виконавчого провадження, що призвело до порушення його прав.

Оскільки боржник добровільно не погашав заборгованість зі сплати аліментів, начальник відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страхов І.І. з урахуванням прожиткового мінімуму на кожну дитину нараховував заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.09.2018 р. становила 22250,77 грн. та розрахунок якої надсилав боржнику одночасно з викликом останнього до державної виконавчої служби. Однак боржник, отримуючи дані виклики, у відділ ДВС не з'являвся.

05.09.2018 р. начальник відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страхов І.І. на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, з чим категорично не погоджувався сам боржник.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в матеріалах виконавчого провадження рекомендованого повідомлення про вручення боржнику ОСОБА_2 постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження є недостатньою підставою для визнання дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у розмірі 22250,77 грн. незаконними та скасування постанови начальника відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страхова І.І. від 05.09.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець при здійснені виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні йому для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення. При виконанні службових повноважень державний виконавець повинен чітко дотримуватися вимог та положень Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України та інших нормативних актів.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі посилається на те, що в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в особі начальника відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страховаого І.І. не направив наступного робочого дня ухвалу про відкриття виконавчого провадження, чим допустив неправомірну бездіяльність та порушив його право на оскарження дій державного виконавця, однак вказане не відповідає дійсності.

Так, 21.09.2017 р. начальником відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страховим І.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання даного судового наказу ( мат. вик. пров., а.с.-6)

Зазначена постанова 04.10.2017 р. направлена боржнику ОСОБА_2 - заявнику у справі, за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується супроводжувальним листом № 9277 від 21.09.2017 р. та квитанцією укрпошти від 04.10.2017 р. ( мат. вик. пров. , а.с..- 4,5 ).

Однак апелянт стверджує, що у квитанції укрпошти від 04.10.2017 р. адресатом зазначено ОСОБА_2 що не ідентифікує його особистість, оскільки не повно зазначено ПІБ боржника, тому під вказаним ОСОБА_8 може бути люба інша особа.

На вказані посилання апелянта, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Жодних повідомлень з боку боржника щодо зміни адреси місця проживання та реєстрації до відділу ДВС не надходило. Крім того на вищевказану адресу боржника надсилались інші документи виконавчого провадження, які отримувались особисто ОСОБА_2 та вказаний факт не заперечувався самим боржником.

Так, 29.11.17 р. за № 21310 боржнику ОСОБА_2 за адресою , визначеною у виконавчому документі, надіслана вимога у відповідності до стст.18,24 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою повного своєчасного примусового виконання вказаного судового наказу № 507/992/17 від 31.07.2017 р. про необхідність з»явитися до державного виконавця та розрахунок заборгованості за аліментами від 27.11.2017 р., яка станом на 01.11.2017 р. становила 5414,27 грн.

Як видно з рекомендованого повідомлення, вказана вимога з зазначеним розрахунком заборгованості була вручена ОСОБА_2 поштовим працівником особисто, про що вказаний працівник зробив відмітку у рекомендованому повідомленні. ( мат. вик.пров. а.-13,14).

30.05.2018 р. за вих.. № 6650 від 16.05.18 боржнику ОСОБА_2 за адресою, визначеною у виконавчому документі, надіслана вимога у відповідності до ст..ст 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою повного своєчасного примусового виконання вказаного судового наказу № 507/992/17 від 31.07.2017 р. про з»явлення до державного виконавця та розрахунок заборгованості за аліментами від 16.05.2018 р., яка станом на 15.05.2018 р. становила 16206,74 грн.

Як видно з рекомендованого повідомлення, вказана вимога з зазначеним розрахунком заборгованості була вручена ОСОБА_2 поштовим працівником особисто, про що вказаний працівник зробив відмітку у рекомендованому повідомленні. ( мат. вик.пров. а.с.33,34,35).

Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами від 03.09.2018 р. начальником відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страховим І.І. встановлена заборгованість за аліментами гр. ОСОБА_2 станом на 01.09.2018 р. у розмірі 22250,77 грн.( мат. вик. пров., а- 46)

05.09.2018 р. начальником відділу Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Страховим І.І. на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Зазначена постанова була надіслана боржнику. Як видно з рекомендованого повідомлення вказана постанова була вручена поштовим працівником ОСОБА_2 03.10.2018 р. Даний факт не заперечував боржник, зазначивши у скарзі, що 03.10.2018 р. він отримав лист із вказаною постановою.

Тобто з вищевказаного вбачається, що документи виконавчого провадження неодноразово направлялись на адресу боржника за адресою мешкання та отримувались ним особисто, про що свідчать його підписи. Таким чином боржник ОСОБА_8 не міг не знати про існування вказаного виконавчого провадження, а відсутність рекомендованого повідомлення про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження не є достатньою підставою для задоволення скарги на дії та рішення начальника відділу ДВС.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що у нього на даний час відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 03.09.2018 року за період з 21.09.2017 року становить 22250,77 грн., тому недоцільно застосовувати у відношенні до нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, що проаналізувавши товарні чеки, надані заявником на підтвердження добровільного матеріального забезпечення дітей, вони жодним чином не підтверджують, що зазначені у них речі були придбані для дітей боржника і передані їм. Про це також заперечувала і заінтересована особа ОСОБА_3

Виходячи із необхідності захисту прав та інтересів дітей, апеляційний суд вважає, що скасування постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є недоцільним та таким, що протирічить вимогам чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року на дії та рішення державного виконавця по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії та рішення начальника Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Страхова Ігоря Ігоровича - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.04.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда