Справа №597/331/19
Провадження №2/597/68/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2019 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Дудяка С.В.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
представника відповідачки ОСОБА_3
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків та відсотків за договором позики,
Ухвалою суду 01.03.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачці надано строк для подання відзиву на даний позов та роз'яснено наслідки його неподання без поважних причин.
Відповідачка відзиву на даний позов у визначений судом строк не подала, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомила, однак в судове засідання з'явився її представник - адвокат ОСОБА_3, який позов визнав повністю.
Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити в підготовчому судовому засіданні, за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного:
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12.03.2009 року з ОСОБА_4 вирішено стягнуто в користь ОСОБА_2 74543,00 гривні заборгованості за договором позики.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.03.2010 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 11236,03 гривень інфляційних збитків.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23.01.2015 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 28362,50 гривні інфляційних збитків та 5953,93 гривні відсотків.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.09.2015 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 46801,16 гривні інфляційних збитків та 1723,46 гривні відсотків.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.03.2016 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 3312,22 гривні інфляційних збитків та 2567,00 гривень відсотків.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.09.2016 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 7500,12 гривні інфляційних збитків та 2255,00 гривень відсотків.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16.02.2017 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 11319,02 гривні інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.03.2018 року з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ОСОБА_2 26864,90 гривні інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Згідно довідки Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби №1036/13-30 від 19.02.2019 року ОСОБА_4 частково погасила свій борг перед ОСОБА_2 в сумі 29702,99 гривні, тому її борг перед позивачем за рішеннями суду складає станом на 01.01.2019 року 196010,97 гривні.

За час виконання грошового зобов'язання відповідачкою грошова одиниця України значно знецінилась, в зв'язку з чим позивачу не доплачувалась частина боргу.

Відповідно до ст.625 ч.2 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За час невиконання рішень суду з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року позивачу не доплачено 19164,10 гривні внаслідок інфляції, яка становила у січні 2018 року - 101,5%, лютому 2018 року - 100,9%, березні 2018 року - 101,1%, квітні 2018 100,8%, вересні 2018 року 101,9%, жовтні 2018 року 101,7%, листопаді 2018 року - 101,4%, грудні 2018 року 100,8%.

Розрахунок інфляційних втрат проводиться за формулою СБ*Іі/100%-СБ,

де СБ - сума боргу, Іі - індекс інфляції за відповідний місяць.

Також не доплачено позивачу за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 3% річних, що складають 5864,00 гривні, від суми заборгованості відповідачки 196010,97 гривні.

Розрахунок 3% річних проводиться за формулою С*3*Д/365/100,

де С - сума боргу, Д - кількість днів прострочення.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд вважає, що визнання представником відповідачки даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є підставними, даний позов слід задоволити та стягнути з відповідачки в користь позивача інфляційні втрати та заборгованість по відсотках, в розмірах, що вищевказані.

Суд також вважає, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача 768,40 гривні судових витрат по справі, що пов'язані зі сплатою судового збору, а всього стягнути в користь позивача з відповідачки 25796,50 гривні.

Керуючись ст.ст.625, 1046-1050 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3-57гс 10 від 20.12.2010 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, ст.ст.10, 11, 76-81, 141, 178 ч.8, 197, 198, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків та відсотків за договором позики задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, жительки с.Добрівляни, вул.Добрівлянська 145, Заліщицького району, Тернопільської області в користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 25796 (двадцять п'ять тисяч сімсот дев'яносто шість) гривень 50 копійок інфляційних збитків, 3% річних та судових витрат по справі.

На судове рішення може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2019 року.

Суддя

ОСОБА_5