Справа № 209/2712/17
Провадження № 2-о/209/45/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку окремого провадження заяву адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, заінтересовані особи: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщиною квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передати вказану квартиру, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді м. Кам`янське.

В обґрунтування заяви заначено, що ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, згідно розпорядження № 04358 від 20.12.1994 року, на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Спадщину ОСОБА_3 ніхто не прийняв, спадкова справа після його смерті не заводилася, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося і право власності на квартиру на нового власника не реєструвалося. У лютому 2015 року сплив один рік з моменту відкриття спадщини, тому належна ОСОБА_3 квартира повинна бути визнана відумерлою спадщиною і передана у власність територіальній громаді м. Кам`янське. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не є родичами або членами сім`ї померлого. Цим особам квартира була надана у тимчасове користування на підставі рішення виконкому Дніпровської районної ради від 21 вересня 2005 року № 206 «Про надання житлової площі» на час перебування ОСОБА_3 у будинку інтернаті. Сім`я ОСОБА_2 позивалася до суду, але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровській області від 30 листопада 2016 року у справі № 209/495/16-ц, в задоволенні їх позовних вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилена, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2016 року залишено без змін. Посилаючись на ст. 1277 ЦК України, ст. 338 ЦПК України, просять задовольнити їх вимоги.

05 грудня 2019 року заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду письмові пояснення, де зазначили, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 206 від 21 вересня 2005 року «Про надання житлової площі», їх сім`я, яка на той час складалася із двох осіб, отримала ордер на житлове приміщення № 11 від 23 вересня 2005 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . До того часу їх сім`я перебувала в черзі на отримання житла і у зв`язку з наданням квартири була знята з черги на отримання житла. Квартира по АДРЕСА_1 до видачі їм ордеру, згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, згідно розпорядження № 04358 від 20.12.1994 року, на праві особистої приватної власності належала ОСОБА_3 . Після направлення власника квартири до будинку-інтернату для осіб з хронічними психічними захворюваннями, вказана квартира була надана їх сім`ї в користування. Після отримання ордеру, в якому не було зазначено, що він дає право на тимчасове користування квартирою, як і в рішенні виконкому, на підставі якого було видано ордер, вони одразу ж вселилися в квартиру, відкрили особовий рахунок, зареєструвалися в квартирі. Після народження у них дитини, вона також була зареєстрована у квартирі. Ними були укладені договори з усіма комунальними підприємствами, вони сплачували та сплачують всі комунальні платежі. З 2005 року по теперішній час вони постійно мешкають у квартирі, виконують всі обов`язки квартиронаймача та членів його родини, але ніяких прав, в розумінні позивача, на користування квартирою не мають. П`ятнадцятий рік їх родина постійно проживає у квартирі, вселившись до спірної квартири на законних підставах, тому не відповідає дійсності посилання заявника на тимчасовість їх перебування у квартирі, і як слідство невизнання заявником їх права на користування житловим приміщенням спірної квартири. Вони розуміють, що при видачі ордеру вони отримали право на вселення до наданого їм житлового приміщення та на користування ним. Тому, не будучи спадкоємцями ОСОБА_3 , вони вважають, що існує спір про право не в аспекті спадкового права та взагалі права власності, а щодо визнання за ними та їх малолітньою дитиною права користування спірним житловим приміщенням.

Представник адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради - Косогова Ю.В. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника адміністрації, та на підставі наявних в матеріалах справи документів, задовольнити заяву про визнання спадщини відумерлою.

Представник заінтересованої особи - Другої Кам`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, завідувач нотаріальної контори Бурдік С.С. надіслала суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника нотаріальної контори.

Представник заінтересованої особи - Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Жежель С.С. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника Департаменту, заяву адміністрації Дніпровської району Кам`янської міської ради про визнання спадщини відумерлою підтримує в повному обсязі.

Заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, надали письмові пояснення по суті позову, в матеріалах справи наявна заява їх представника адвоката Кущ Л.О. про розгляд справи без її участі (а.с. 134).

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, підлягає задоволенню.

Згідно п. 8 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Рішенням міської ради від 29 липня 2016 року № 294-09/VІІ «Про внесення змін до відомостей адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради» змінено назву адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради на адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради та уповноважено заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голову адміністрації Дніпровського району підписати Положення про адміністрацію Дніпровського району Кам`янської міської ради (а.с.5).

Підпунктом «б» пункту 3.2.52 розділу 3 Положення про адміністрацію Дніпровського району Кам`янської міської ради (а.с. 5-а) передбачено, що до повноважень адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради віднесено питання звернення до суду з правом належної сторони в судових спорах про визнання спадщини відумерлою.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, згідно розпорядження № 04358 від 20.12.1994 року (а.с. 148-149), ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 в будинку-інтернаті для психотроників на повному державному забезпеченні, куди він був направлений згідно путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 295 від 24 червня 2005 року (а.с. 7), ОСОБА_3 був знятий з реєстраційного обліку по належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою збереження житлової площі, рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 21 вересня 2005 року № 206 належна ОСОБА_3 двокімнатна квартира, житловою площею 28,7 кв.м, як вивільнена житлова площа, була надана ОСОБА_1 на склад сім`ї 2 осіб. Також пунктом 3 цього рішення було передбачено, що житлова площа зберігається за ОСОБА_3 протягом усього часу перебування у будинку-інтернаті для психотроників, і в разі його повернення йому надається житлова площа, з якої він вибув (а.с. 6 оберт).

23 вересня 2005 року ОСОБА_1 було видано ордер на житлове приміщення № 11, відповідно до якого він зі своєю дружиною ОСОБА_2 отримав право вселитися у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 25).

На підставі вказаного ордеру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вселилися до вказаної квартири та зареєструвалися в ній, також на ім`я ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок на квартиру. 02 серпня 2007 року в цій квартирі була зареєстрована їх новонароджена дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24 довідка ТОВ «ЄРЦ КП» від 12.12. 2017 року).

11 лютого 2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується повідомленням Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 20 вересня 2017 року, вих. № 3328/14.17-30 (а.с. 7 оберт), де зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян України значиться актовий запис про смерть ОСОБА_3 , який складений Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 .

На підставі інформації ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 11 листопада 2019 року (а.с. 148), що була витребувана судом, та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 вересня 2017 року (а.с. 6), право власності на квартиру АДРЕСА_3 залишається зареєстрованим на паперових носіях за ОСОБА_3 .

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08 липня 2016 року (а.с. 8), після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася і свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці за законом і за заповітом, які мали б право отримати спадщину у вигляді належної померлому квартири.

Також суд вважає, що у цій справі відсутній спір про право та відсутні підстави для розгляду справи в порядку позовного провадження, бо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є спадкоємцями ОСОБА_3 ні за законом, ні за заповітом та не просять визнати їх такими. Вони самі у своїх письмових поясненнях визнають, що не є спадкоємцями ОСОБА_3 , і що відсутній спір про спадкове право та право власності взагалі, а є спір про право постійного користування житловим приміщенням.

Порядок забезпечення громадян жилим приміщенням і надання їм жилих приміщень у користування регулюється розділом ІІІ ЖК УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470.

Відповідно до статті 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітету з депутатів Рад, представників громадських організації, трудових колективів.

Частина четверта пункту 67 Правил передбачає, що рішення про надання жилого приміщення приймає виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів, підприємство, установа, Організація, у віданні яких перебуває жилий будинок, у порядку встановленими цими Правилами.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянами ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (частина перша статті 58 ЖК УРСР).

Отже, із зазначеного вище вбачається, що ордер є документом, який надає право вселитися в надане житлове приміщення і користуватися ним, що не є тотожним праву власності на квартиру.

У поданій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяві зазначені обставини, які вказують на те, що вони мають намір скористатися правом на судовий захист своїх інтересів та інтересів їхньої малолітньої дитини на визнання за ними права постійного користування квартирою АДРЕСА_3 , бо їх право на користування спірною квартирою адміністрацією Дніпровського району Кам`янської міської ради не визнається. Проте, такі вимоги можуть бути заявлені ними лише після визнання судом спірної квартири відмерлою спадщиною і передачі квартири у власність територіальній громаді, яка після набуття права власності, отримає право вирішувати питання щодо розпорядження нею.

Згідно статті 1227 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Враховуючи відсутність спадкоємців після померлого ОСОБА_3 , місцезнаходження спадкової квартири, та те, що сплинув один рік з часу відкриття спадщини, суд вважає, що спадщину у вигляді квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала померлому ОСОБА_3 , необхідно визнати відумерлою та передати вказану квартиру у власність територіальній громаді м. Кам`янське.

Керуючись статтями 10, 13, 81, 259, 263-265, 293, 294, 337, 338 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, заінтересовані особи: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою.

Визнати відумерлою спадщиною квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Передати квартиру, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , як відумерлу спадщину, у власність територіальній громаді м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Повне судове рішення буде складено до 16 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.