ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2019 року м. Херсон

справа № 648/1696/18

провадження № 22-ц/819/311/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Строілова С.О. від 25 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

21 червня 2018 року (згідно штемпеля суду) Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 19 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість у сумі 31976,70 грн, яка у добровільному порядку погашена не була.

На підставі вищевикладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31976,70 грн, з яких сума заборгованості за кредитом 4199,79 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 23578,02 грн, 2200,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1498,89 грн - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2018 року позов Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ ПриватБанк 29977 грн 81 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором від 19.08.2007 року. В задоволенні вимог Акціонерного товариства КБ ПриватБанк про стягнення штрафів в сумі 1998 грн 89 коп. відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не виконуються умови укладеного сторонами кредитного договору, чим порушуються права позивача, в силу умов кредитного договору та ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.08.2007 року яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4199 грн 79 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 23578 грн 02 коп., комісії за обслуговування кредиту в сумі 2200 грн на загальну суму 29977 грн 81 коп. є законними та обґрунтованими. При цьому, не прийняв до уваги доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності по цим вимогам оскільки позивач звернувся до суду за вирішенням спору 21.06.2018 року в межах встановленого ст.ст. 257, 261 ЦК України трирічного строку позовної давності, оскільки як встановлено судом укладений сторонами кредитний договір діяв до серпня 2017 року (строк дії перевипущеної картки). Вимоги щодо стягнення штрафів не задовольнив, оскільки вони заявлені поза межами спеціальних строків позовної давності передбачених ст. 258 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, справу повернути на новий розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

-судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховані його заперечення до позовної заяви та його заява про застосування строку позовної давності; картку, на яку посилається суд, було перевипущено, проте він її не отримував; вважає, що рішення ухвалено з порушення ч.3 ст.551 ЦК України; сума боргу значно перевищує суму тіла кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи, наданих банком суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, представника банку та відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

За ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк, звертаючись до суду першої інстанції з зазначеним позовом на доведення його обґрунтованості надав суду заяву позивальника №HEХRRХ11800100 від 19 серпня 2007 року, яка містить умови кредитного договору .

Також, матеріали справи містять довідку банку в якій зазначені відомості, що ОСОБА_1 отримав картки № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; а також № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , остання з них мала термін дії до 08.2017 року /а.с.73/.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги з документів наданих представником банку суду першої та апеляційної інстанції вбачається наступне.

Так, з заяви позивальника №HEХRRХ11800100 від 19 серпня 2007 року вбачається, що банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 1108,8 грн на строк 12 місяців, строк з 19.08.2007 року по 19.08.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 14,97 грн та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 184, 8 грн в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 19 по 26 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 113,57 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3. Умов /а.с.12 зв.с./.

Також вказана заява містить відомості що позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 942 грн.- з призначенням платежу «перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №13 від 19.08.2007 року у тому числі ПДВ 154 грн., в сумі 184,8 грн - з призначенням платежу «сплата єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту за цим кредитним договором».

Таким чином, за укладеним строковим кредитним договором на суму 1108,8 грн на строк 12 місяців: з 19.08.2007 року по 19.08.2008 року у позичальника виникли зобов`язання в ньому визначені.

Крім того, заява позичальника №HEХRRХ11800100 від 19 серпня 2007 року містить застереження, підписане ОСОБА_1 , що він ознайомлений та згідний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») ( ОСОБА_2 ) та згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком кредитно- заставний договір.

За змістом цього кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 видана кредитна картка « подарунок кредитка з безкоштовним періодом користування кредитом до 55 днів» за № 367548.

Виписка по рахунку, надана банком, свідчить, що на кредитну картку № НОМЕР_1 , отриману позичальником при укладенні кредитного договору 19.08.2007 року , як « подарунок кредитка з безкоштовним періодом користування кредитом до 55 днів», 05.10.2007 року банк перерахував кредитний ліміт в сумі 500 грн / а.с.89/, суму якого в наступному змінював та на зазначену картку 26.07.2011 року визначив кредитний ліміт в сумі 4 200 грн. Виписка по основній картці №367548 також відображає рух коштів з 20.08.2007 року по 31.08.2018 року в тому числі зняття коштів, поповнення рахунку, нарахування штрафів, пені, списання відсотків / а.с. 89-91 зв.с/.

Наведені в довідці банку / а.с.73/ отримані ОСОБА_1 кредитні картки НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 підтверджуються їх використанням для отримання банківських послуг виписками по основній картці та зазначеним карткам / а.с.89-94/. Проте, посилання банком на отримання позичальником перевипущеної кредитної картки №600340 зі строком дії до 08.2017 року не мають підтвердження, оскільки виписка, надана банком, інформації по зазначеній картці не містить.

Перевіряючи строк виконання прийнятих на себе зобов`язань, суд першої інстанції не звернув уваги, що умовами кредитного договору, а саме: довідкою про умови кредитування від 19.08.2007 року, підписаною ОСОБА_1 , положеннями Умов та Правил, доданих позивачем до позовної заяви, відповідно до п.5.3 яких встановлені строки і порядок погашення кредиту по платіжним карткам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем наведеному у пам`ятці, передбачений розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., отже встановлений обов`язковий мінімальний платіж. За умовами кредитного договору, строк його дії не пов`язаний зі строком дії картки, а врегульований виходячи зі строку обов`язкового щомісячного платежу . Крім того, кредитний договір від 19.08.2007 року не є таким, що пролонгується без визначення остаточної дати дії договору.

Проте, отримавши збільшення кредитного ліміту в сумі 4 200 грн на кредитну картку, 26.07.2011 року та здійснивши останній платіж по картці 10.11.2014 року на суму 300 грн, поза увагою суду першої інстанції залишилися, як умови наданого кредитного договору так і оцінка заяви про застосування строку позовної давності за наявності вищезазначених умов договору, останнього платежу, часу звернення до суду з позовом 21.06.2018 року.

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на те, що зазначення в розрахунку заборгованості погашення процентів в сумі 464 грн 47 коп. 20.08.2015 року не відповідає виписці по основній кредитній картці та пере випущеним карткам.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність-це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 199 грн підтверджена банком, в тому числі шляхом надання виписки по карткам та відповідачем не спростована. Проте, враховуючи умови кредитного договору, останній платіж по картці, заяву позичальника про застосування строку позовної давності, підстави для стягнення заборгованості за кредитом відсутні внаслідок пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів також вважає за можливе зазначити на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою надане позичальником повідомлення щодо його призиву на військову службу / а.с.42/.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

З військового квитка ОСОБА_1 вбачається, що 16.06.2015 року він був призваний у Збройні Сили України за мобілізацією на підставі Указу Президента №15/2015 від 14.01.2015 року.

Отже, нарахування банком з 16.06.2015 року та стягнення судом процентів за користування кредитом, комісії, яка є пенею не ґрунтується на нормах закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 643 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.526,530,256,267,1054 ЦК України, ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,382 ЦПК України, суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 відмовити за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 2 643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року

Суддя І.В. Склярська