Провадження № 2/225/396/2019
Єдиний унікальний номер № 225/622/19
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він знаходився у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», зокрема з відокремленим підрозділом «Шахта «Північна». 21.03.2018 був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджало продовженню даної роботи. В цей же день розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не провели, а саме не виплатили заборгованість по оплаті лікарняних за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності за період з 03.08.2017 по 11.08.2017, з 28.08.2017 по 06.09.2017, з 18.12.2017 по 04.01.2018 на загальну суму 1118 грн. 59 коп. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України.

Судом встановлено, що позивач з 01.06.2009 працював на ВП «Шахті «Північна» ДП «Торецьквугілля». Згідно до наказу № 22к від 21.03.2018 ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджало продовженню даної роботи на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП (а.с. 9).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з ОСОБА_1 належних до сплати сум по оплаті лікарняних за п'ять днів тимчасової непрацездатності не провели. Остаточний розрахунок з позивачем був проведений 26 листопада 2018 року.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем оплати лікарняних за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У зв'язку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум за період з 21 березня 2018 року по 26 листопада 2018 року.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату № 01/544 від 08.10.2018 (а.с. 14) середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 241 грн. 73 коп.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21.03.2018 по 26.11.2018 на загальну суму 41577 грн. 56 коп., виходячи із 172 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 241 грн. 73 коп.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір, пов'язаний з розглядом справи, покладається на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 47 від 01.02.2019 (а.с. 1) у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 41577 (сорок одна тисяча п'ятсот сімдесят сім) грн. 56 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв