КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/10536/19

провадження № 22-ц/824/16907/2019

20 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення безпідставно перерахованих коштів, за апеляційною скаргою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у складі судді Заставенко М. О.,

встановив:

07 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.02.2012 року Святошинським районним судом м. Києва по справі № 759/819/13-ц видано судовий наказ, за яким з нього на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6 460,23 грн та судовий збір в розмірі 107,30 грн.

21.06.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року скасовано судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року.

03.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.

Маючи намір відчужити майно, у 2018 року він дізнався про те, що майно знаходиться під арештом.

13.04.2018 він оплатив 7 524,28 грн за виконавчим провадженням №33138610 за вказівкою державного виконавця. В подальшому було з`ясовано, що виконавче провадження №33138610 було завершено до моменту оплати.

Оскільки вказані кошти є надміру сплаченими, у відповідності до ст. 625, 1212 ЦК України просив стягнути з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на його користь кошти в розмірі 6 567,53 грн. та 3% річних у розмірі 197,02 грн.

З Державного бюджету України на його користь просив стягнути кошти в розмірі 956,75 грн. та 3% річних в розмірі 28,70 грн.

Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 6 567,53 грн та 3% річних у розмірі 197,02 грн, судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 956,75 грн та 3% річних в розмірі 28,70 грн.

Стягнуто з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

В апеляційній скарзі Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у мусті Києві просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що 13 квітня 2018 року на депозитний рахунок відділу ОСОБА_1 самостійно сплатив суму коштів у розмірі 7 524,28 грн по ВП №33138610 та подав заяву про закінчення виконавчого провадження за п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з виконанням ним рішення у повному обсязі.

Державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документу від 07.05.2018 по ВП №33138610 та вчинено подальші дії щодо перерахування коштів на рахунок стягувача у розмірі 6 567,53 грн, виконавчого збору - 656,75 грн та витрат на проведення виконавчих дій - 300 грн.

23.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

03.06.2018 до відділу надійшла скарга боржника, в якій він просив повернути сплачені ним кошти в сумі 7 524,28 грн.

03.09.2018 до відділу надійшов лист стягувача про повернення коштів у розмірі 6 567 грн на о/р №6278 за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1

29.10.2018 року головним державним виконавцем скеровано до ГТУЮ у м. Києві подання про повернення грошових коштів з бюджету з метою перерахування у подальшому ОСОБА_1 .

Згідно платіжного розпорядження № 33138610 від 27.02.2019 грошові кошти, стягнуті як сума виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 959,75 грн повернуто на рахунок ОСОБА_1 , НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанку" на карту № НОМЕР_2 .

До суду першої інстанції було надано розпорядження про повернення грошових коштів, однак суд першої інстанції безпідставно визнав його неналежним доказом. В свою чергу позивачем введено суд в оману щодо неотримання коштів у розмірі 959,75 грн з метою отримання грошової винагороди всупереч закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.03.2019 №С-769 йому було повідомлено, що кошти у розмірі 959,75 грн повернуто позивачу на рахунок в АТ КБ "Приватбанк". При цьому платіжне доручення №5680 від 27.10.2019 р не було долучено до листа, перевірити його виконання у позивача не було можливості.

Після ознайомлення з апеляційною скаргою та перевірки свого банківського рахунку ним було виявлено, що кошти у розмірі 959,75 грн надійшли на його банківський рахунок в період лютого - березня 2019 року.

Причини неподання платіжного доручення №5680 від 27.02.2019 до суду першої інстанції не зазначено в апеляційній скарзі, а тому позивач просить не враховувати його при розгляді апеляційної скарги.

З огляду на те, що апелянт не наводить жодних обґрунтувань, чим саме порушені його права та інтереси рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» грошових коштів в розмірі 6 567,53 грн та 3% річних у розмірі 197,02 грн, вказаний відповідач апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог щодо нього не подавало, вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Святошинським районним судом м. Києва 23 лютого 2012 року видано судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 01.11.2009 року по 01.01.2012 року у розмірі 6 460,23 грн, судового збору у розмірі 107,30 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Стеценко Н. В. від 21 червня 2012 року було відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року скасовано.

03.10.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

13.04.2018 року ОСОБА_1 здійснив оплату заборгованості в сумі 7 524,28 грн.

07.05.2018 року державним виконавцем винесені постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 656,75 грн та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300 грн.

23.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

04.07.2018 ОСОБА_1 подав заяву про повернення помилково сплачених коштів в сумі 7 524,28 грн на його банківські реквізити.

Постановою в.о. начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 17.10.2018 скасовано постанови держаного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2018 , про стягнення виконавчого збору від 07.05.2018 та про стягнення витрат виконавчого провадження від 07.05.2018.

26.09.2018 ОСОБА_1 подав заяву про винесення подання про повернення надміру сплаченої суми 7 524,28 грн на банківський рахунок, реквізити якого додаються (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 956,75 грн та 3% річних в розмірі 28,70 грн, а з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві судового збору в сумі 384,20 грн, суд першої інстанції виходив з того, що на момент сплати вказаних коштів судовий наказ було скасовано, а виконавче провадження закінчено, тому внесені на рахунок державної виконавчої служби кошти у відповідності до ст.1212 ЦК України підлягали поверненню.

Посилання державного виконавця на те, що витрати на проведення виконавчих дій були повернуті на рахунок ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження, оскільки суду не було надано належних доказів на підтвердження вказаної обставини. Надане розпорядження №33138610 суд не прийняв як доказ, оскільки воно належним чином не затверджене.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині недоведеності обставини повернення позивачу грошових коштів в сумі 956,75 грн з огляду на таке.

Згідно ч.1, ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.7 ст.27 цього Закону, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі, залучених державою (місцевими бюджетами)або під державні (місцеві) гарантії визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 ( далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Судом встановлено, що виконавчий збір в сумі 656,75 грн та витрати по виконавчому провадженню в сумі 300 грн сплачені ОСОБА_1 13 квітня 2018 року на небюджетний рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, на підставі платіжного доручення від 13.04.2018 №1770971, у сумі 7 524,28 грн з призначенням платежу: ВП 33138610, ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , сума заборгованості : 6 567,53 грн, сума виконавчого збору: 6656,75 грн, сума витрат ВП: 300 грн, усього 7 524,28 грн (а.с.15).

У письмових поясненнях на позовну заяву від 01.10.2019 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГГТУЮ у м. Києві зазначено, що 29.10.2018 головним державним виконавцем скеровано до ГТУЮ у м. Києві подання про повернення грошових коштів з бюджету з метою перерахування ОСОБА_1 . Згідно платіжного доручення №33138610 від 27.02.2019 грошові кошти, стягнуті як сума виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 959,75 грн повернуто на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" на карту НОМЕР_2.

До вказаних пояснень надано розпорядження №33138610 від 27.02.2019, підписане державним виконавцем Маціборук В. О. (а.с. 52-57).

Суд першої інстанції вищевказаного не врахував, не з`ясував, чи було здійснено повернення сплачених коштів Головним управлінням Держаної казначейської служби України, чи надійшли вказані грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача, та дійшов передчасного висновку про те, що вказані кошти повернуті не були.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву Головного управління Держаної казначейської служби України, виконавчий збір у сумі 656,75 грн та витрати по виконавчому провадженню у сумі 300 грн, 28.02.2019 були повернуті ОСОБА_1 з не бюджетного рахунку № НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_5 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі платіжного доручення від 27.02.2019 №5680 в сумі 959,75 грн з призначенням платежу: повернення коштів на КР НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с.105)

Вказаний відповідач також зазначив, що листом від 04.03.2019 №С-769 Головне територіальне управління юстиції у м. Києві повідомляло позивача про повернення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в розмірі 956, 75 грн (а.с. 111).

За відсутності обґрунтованих заперечень позивача з приводу отримання вказаних грошових коштів суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині їх повернення та стягнення 3%, нарахованих на вказану суму.

Доводи позивача, що за відсутності платіжного доручення №5680 від 27.10.2019 р. він був позбавлений можливості перевірити його виконання є необґрунтованими.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суму обставинам справи у відповідності до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 956,75 грн, 3% річних в розмірі 28,70 грн та з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києвісудового збору в розмірі 384,20 грн з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з ухваленим по справі судовим рішенням в частині задоволення позову до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», вказаний відповідач судове рішення не оскаржує, а тому у вказаній частині воно не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

З урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги ( 12,72 %) з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 146,61 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 956,75 грн та 3% річних в розмірі 28,70 грн, а з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - судового збору у розмірі 384,20 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Святошинськогорайонноговідділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Юри, 9) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 146 грн 61 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк