Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування 18/100 часткою квартири, що належить їй на підставі Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубченком Р.О. 22.12.2018 р. за реєстром № 3845, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням в кв . АДРЕСА_2 та зняття її з реєстраційного обліку в цій квартирі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником 18/100 часток квартири АДРЕСА_2. Попереднім власником частки цієї квартири була ОСОБА_3 (на час укладення договору дарування - ОСОБА_4 ), що підтверджується договором дарування частини квартири посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. 09.09.2004 за реєстром № 7279. Відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 і не є співвласником відчуженої ОСОБА_1 частки квартири. На час набуття ОСОБА_1 вказаної частки квартири і до цього часу в ній залишаються зареєстрованими дві особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 досягнута домовленість про те, що остання на вимогу ОСОБА_1 вирішить питання звільнення квартири та зняття з реєстрації в позасудовому порядку. Однак ОСОБА_2 в набутій ОСОБА_1 квартирі не проживає. Фактичне місце її реєстрації перебування не відоме. Зі слів ОСОБА_5 її донька залишила цю квартиру з набуттям повноліття. Тому вирішення питання зняття ОСОБА_2 з реєстрації без її участі в позасудовому порядку є неможливим. ОСОБА_5 припинила своє право власності на частку у вищезазначеній квартирі, у зв`язку з її відчуженням. Будь-яких договірних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , як члена її сім`ї, щодо користування набутою ОСОБА_1 квартирою, які давали б підстави для обмеження прав та обов`язків, як власника квартири ОСОБА_1 не має. Позивач набула законного права вимоги позбавлення права користування відповідача житловим приміщенням належної ОСОБА_1 частки квартири та одночасного зняття її з реєстрації, наявність реєстрації відповідача порушує права та інтереси ОСОБА_1 в особистому користуванні квартирою, її утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг, можливого оформлення субсидії.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, сторонам роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження не отримала, а конверт разом повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 із матерілами справи ознайомився 03 грудня 2019 року, що підтверджується його власноручною розпискою.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримала 25 жовтня 2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не подала.

Від представника третьої особи третя особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація - В. Шум 23 жовтня 2019 року до суду надійшли пояснення відповідно до ст. 181 ЦПК України, в яких зазначає, що власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування 18/100 часток квартири № 3845 від 22.12.2018, яка розташована в АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири. За вимог ст. 319 Цивільного кодексу України держава не втручається у здійснення власником права власності. Просить прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір дарування 18/100 часток квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубченком Р.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3845, за умовами якого дарувальник передає обдарованій безоплатно, а обдарована приймає у власність 18/100 часток квартири АДРЕСА_2.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться за реєстрованою за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

За ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженнясвоїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Щодо заявленої позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку відповідачів за вказаною адресою, то така позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), третя особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація (02094, м. Київ, б-р Праці, 1/1) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: