Справа №: 398/3753/18
провадження №: 2/398/2545/18
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком № 30 по вулиці Берегова в м. Олександрії Кіровоградської області.
Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом являється власником будинку № 30 по вул. Берегова в м. Олександрії. Крім нього у вказаному будинку зареєстровані два його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в 2008 році виїхали проживати в м. Київ, де проживають до теперішнього часу. У звязку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу будинку позивач змушений замість них оплачувати комунальні послуги, самостійно утримувати будинок, не може реалізовувати свої права власника майна, отримати житлову субсидію. Для відновлення його прав власника просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування його будинком.
Позивач у судове засідання не зявився, але подав заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином, будь-яких заяв, клопотань чи відзивів не подали. Причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку.
ОСОБА_1 являється власником будинку № 30 по вулиці Берегова в м. Олександрія Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 лютого 1969 року. Право власності позивача на будинок № 30 по вул. Берегова м. Олександрія підтверджується також технічним паспортом на вказаний будинок.
Крім позивача в будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_4, сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дочка ОСОБА_5 і внуки ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, що підтверджується довідки квартального комітету № 8 про склад сімї від 02 жовтня 2018 року № 416 та будинковою книгою.
Згідно акту від 02 жовтня 2018 року, затвердженого головою квартального комітету № 8, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2008 року. Фактично в будинку проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
Судом встановлено, що відповідачі не є власниками будинку № 30 по вул. Берегова в м. Олександрії Кіровоградської області та тривалий час не проживають у цьому приміщенні.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Оскільки відповідачі є членами сімї позивача, то спірні правовідносини між сторонами регулюються ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником будинку та відповідачами, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним будинком.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
В звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, в розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволити.
Визнати ОСОБА_2, який народився 19 липня 1973 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, таким, що втратив право користування будинком № 30 по вулиці Берегова в місті Олександрія Кіровоградської області.
Визнати ОСОБА_3, який народився 26 листопада 1975 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, таким, що втратив право користування будинком № 30 по вулиці Берегова в місті Олександрія Кіровоградської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 14.01.2019 року.
СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА