Справа № 211/4942/18
Провадження № 2/211/352/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
08 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя,-
Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги позову, наполягали на його задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.
В обґрунтування відзиву (а.с. 44-46) зазначено, що як вбачається з пункту 10 акту № 1-61 від 15.01.2015 р. про нещасний випадок, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є сам працівник ОСОБА_1, який під час приймання вантажу знаходився в небезпечному місці безпосередньо під висхідним, не користувався відтяжним крючком та затягнув на горизонт вантаж вручну. Тобто саме ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства з охорони праці, що призвело до настання з ним нещасного випадку. При цьому повторний інструктаж з ним було проведено 25.12.2014 р. Зазначений акт позивачем не оскаржено, а отже є лише підтвердженням факту наявності вини самого позивача. Згідно наказу № 467 від 17.03.2015 р., ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за порушення інструкції з охорони праці. Тобто позивач грубо нехтуючи вимогами нормативних актів з охорони праці, порушуючи свою робочу інструкцію, не подбав про особисту безпеку і здоровя, що призвело до настання нещасного випадку. Розмір завданої йому моральної шкоди, позивачем нічим не підтверджено, хоча доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди покладається на позивача. Документи, надані представником позивача до позову, надані суду з порушенням ч. 2 ст. 95 ЦПК України, оскільки замість підпису містять факсиміле. таким чином спір вирішується на підставі недопустимих доказів, що є порушенням процесуального права, тому провадження відкрито судом без належних підстав. До позову надано лише копію титульної сторони ордеру про надання правової допомоги, тому вказаний документ є неналежним доказом підтвердження правомочності адвоката на вчиненні дій в інтересах клієнта. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.
Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом, згідно записів, що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 працював в період з 10 березня 1999 року по 04 вересня 2017 рік в Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», в тому числі на посаді підземного кріпильника IV розряду шахти «Октябрська» (а.с. 21-33 копія трудової книжки).
10 січня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» стався нещасний випадок за участю позивача.
Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
Пунктом 24 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.
Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 10 січня 2015 року о 02 годині 45 хвилин, на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», складеного 15 січня 2015 року за формою Н-5 (а.с. 16-20), близько 2 години 45 хвилин під час прийому чергового вантажу ОСОБА_1 знаходячись безпосередньо під висхідним,Ю не скориставшись відтяжним гачком, вручну затягнув вантаж з висхідного на горизонт та нахилився,ю щоб зняти вантаж з гака. В цей час з висхідного випав відшарований кусок породи та влучив у спину ОСОБА_1,в результаті чого він отримав травму правої лопатки. ОСОБА_1, відчувши біль, став кликати на допомогу. Почувши його крик, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спустились з гор. 1190 м та допомогли йому дістатись до підземного медпункту гор. 1115 м., де йому була надана перша медична допомога медсестрою. Після цього він був виданий на поверхню, а потім у травматологічне відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», де був госпіталізований.
Причини настання нещасного випадку: основна невиконання вимог інструкції з охорони праці; супутні невиконання посадових обовязків. Технічні та психофізіологічні причини відсутні.
Комісія з розслідування нещасного випадку, ознайомившись з матеріалами розслідування, висновками медичних закладів, визнала нещасний випадок з таким, що пов'язаний з виробництвом, про що складається акт за формою Н-1.
Відповідно до акту № 1-61 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ОСОБА_1, складеного 15 січня 2015 року комісією з розслідування нещасного випадку за формою Н-1 (а.с. 11-15), встановлено, що діагноз потерпілого відкритий перелом акроміального відростку правої лопатки зі зміщенням. Забійна рана. Травма за ступенем тяжкості відноситься до категорії легка.
Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_1, кріпильник дільниці № 20 шахти «Октябрська» та ОСОБА_6, гірничий майстер дільниці № 20 шахти «Октябрська».
За результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, ОСОБА_1 встановлено первинно та безстроково 15% втрати працездатності, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА № 002924 та серії 12 ААА № 017437 (а.с. 7-10).
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров'ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров'ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров'я.
Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина 2 статті 153 КЗпП України).
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.
Частинами 1-3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина 1 статті 1167 ЦК України).
За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.
За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи те, що нещасний випадок стався під час перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 з ПАТ «Кривбасзалізрудком» а отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини та тривалості його моральних страждань, яких він зазнав внаслідок трудового каліцтва (постанова Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 212/7907/16-ц), та при визначенні суми моральної шкоди суд застосовує принцип розумності і справедливості.
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Доводи представника відповідача про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не повинно відповідати за дії потерпілого, оскільки нещасний випадок стався з його вини, є безпідставними, оскільки сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2018 р. у справі № 212/754/18).
Доводи про те, що позивач не підтвердив достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань та розмір завданої йому моральної шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки втрата 15% здоровя - це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер ушкоджень потерпілого, ступінь вини потерпілого в нещасному випадку та підприємства, обєктивну оцінку нещасного випадку згідно обставин, встановлених в актах за формою Н-1 та Н-5, що зазначені судом, та тяжкість страждань ОСОБА_1
Тому враховуючи викладене та роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає в результаті трудового каліцтва, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 15 %, ступінь вини самого позивача, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн.
Інші заперечення представника відповідача не впливають за своєю суттю на вирішення спору.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, за подання до суду позовної заяви фізичною особою не майнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду
Оскільки позивач при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 153 КЗпП України, ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 лютого 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко