Провадження № 2/161/3040/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Загоровській І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення страхового відшкодування.

Вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2019 року позивач ввіз на митну територію України легковий автомобіль «HONDA CIVIC» (реєстраційний номер на момент ввезення - РК 82031, д.н.з. на даний час - АІ 9156 ІВ).

27.03.2019 о 17 год 30 хв у м. Луцьк по вул. Рівненській, 89 сталась дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «HONDA CIVIC» (реєстраційний номер на той час РК 82031), під керуванням батька позивача - ОСОБА_2 та автомобіля «MERCEDES-BENZ 313 CDI» , д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2019 року встановлено вину ОСОБА_3 у настанні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ СК «УНІВЕРСАЛЬНА» (далі - ПАТ «СК «Універсальна»)

Позивач зазначає, що 29.03.2019 року подав заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні для оплати документи і письмові пояснення ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА».

Проте, листом від 15.05.2019 за вих. № 1567/24-001 ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» відмовлено у виплаті страхового відшкодування та не визнано страховим заявлений випадок.

Посилаючись на висновок судового експерта Гора І.В. від 10.05.2019 № 86, відповідно до якого комплекс механічних пошкоджень на т/з «HONDA CIVIC» р.н. РК НОМЕР_2 виник на зазначеному авто до події 27.03.2019 року, заявленої до ПАТ «СК « УНІВЕРСАЛЬНА», відповідач дійшов висновку що учасниками ДТП навмисно було спотворено дійсні обставини події, з метою неправомірного отримання матеріальної вигоди, а також щодо відсутності настання вини/цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , а отже, й страхового випадку за полісом ОСЦПВВНТЗ ЕР/136379362.

Однак з даними висновками позивач не погоджується та просить суд стягнути з ПАТ СК «Універсальна» в його користь 17 056,61 грн страхового відшкодування; витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 1000 грн , а також 4200 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 768,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суд подав відзив у якому заперечував проти задоволення позову (а.с. 61-63).

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що 27.03.2019 о 17 год 30 хв у м. Луцьк по вул. Рівненській, 89 сталась дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «HONDA CIVIC» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «MERCEDES-BENZ 313 CDI» , д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а.с. 14).

Таким чином, невідповідність дій ОСОБА_3 Правилам дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «СК Універсальна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-136379362 від 05.07.2018 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 15.12.2019 року вих. №1567/24/001 ПАТ «СК Універсальна» ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. З даного листа вбачається, що під час огляду пошкоджень, зосереджених на задній лівій частині автомобіля «Honda Сіvic» у страховика виникли сумніви щодо характеру їх утворення. Згідно висновку експертного дослідження обставин та механізму пригоди №86 від 10.05.2019 року, страхова компанія прийшла до висновку, що утворення комплексу заявлених пошкоджень на автомобілі «Honda Сіvic» р.н. НОМЕР_2 , не відповідає механізму утворення про який зазначено у поясненнях учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Страховиком було надіслано запит до Волинської митниці ДФС стосовно наявних пошкоджень на транспортному засобі «Honda Сіvic» р.н. НОМЕР_3 на момент ввезення на територію України. Згідно відповіді Волинської Митниці ДФС, зокрема Акту проведення огляду легкового автомобіля «Honda Сіvic» , складеного під час перетину митного кордону України на т/з зафіксоване наступне:пошкодження ЛФП (подряпини та сколи) по всьому кузову, забрудненість салону та сидінь, механічні пошкодження:пороги, заднє праве крило, передній та задній бампер.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 64 від 10.04.2019 року складеного на замовлення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який є атестованим судовим експертом, оглядом колісного транспортного засобу автомобіля «HONDA CIVIC» д.н.з. НОМЕР_4 встановлено пошкодження, які отримав зазначений транспортний засіб, в результаті ДТП, а також у висновку містяться фото цих пошкоджень. Всі вони є пошкодженнями лівої задньої частини автомобіля, що відповідає механізму утворення пошкоджень в результаті ДТП, яка сталась 27.03.2019 за участю транспортного засобу «HONDA CIVIC» та забезпеченого транспортного засобу. У даному висновку наведені пошкодження, які не пов`язані з аварією, вартість відновлювального ремонту яких не врахована при визначенні матеріального збитку, завданого пошкодженням належного позивачу транспортного засобу в результаті ДТП, яка сталась 27.03.2019.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Законнадає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК Українивиконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в результаті ДТП, яка мала місце 27.03.2019 року у м Луцьк по вул. Рівненська, 89, автомобіль «HONDA CIVIC» р.н.з. НОМЕР_4 отримав шкодження задньої лівої частини, витрати на відновлення яких повинні бути відшкодовані відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової в оповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка за умовами полісу ЕР-136379362 становить 2000 грн, тому до стягнення з відповідача підлягає 16 056, 61 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, позовні вимоги в частині стягнення витрат за проведення автотехнічного дослідження підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За пунктом 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо.

В підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги (а.с37), додаток до Договору про надання правової допомоги №199 від 04.06.2019 року (а.с. 39), акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 40), детальний опис робіт (а.с. 41), квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 18.07.2019 року на суму 4200 грн (а.с. 42).

Підсумовуючи вищевикладене, врахувавши складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11-13, 83,141, 247,258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 16 056 (шістнадцять тисяч п`ятдесят шість) грн 61 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на користь ОСОБА_1 1000 (тисячу) грн в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля.

Стягнутиз Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 )

Відповідач:Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (місцезнаходження: бульвар Л. Українки, 9, м. Київ, 01133, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук