КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/2951/19
У Х В А Л А

27 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Суханової Є.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року про відмову у задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірни дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року у задоволені скарги ОСОБА_1 на неправомірни дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою скаржник ОСОБА_1 , 29 липня 2019 року, подав апеляційну скаргу з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження та неоплаченим судовим збором.

У відповідності до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху. Апелянту було надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме: зазначити поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та оплатити судовий збір за її подання.

На виконання вимог ухвали, апелянт ОСОБА_1 , 21 серпня 2019 року, подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій тлумачить законодавство, що стосується строків подання апеляційної скарги та посилається на те, що оскаржувану ухвалу він отримав засобами поштового зв`язку лише 12 липня 2019 року тому відразу звернувся до апеляційної інстанції зі скаргою.

Вивчивши матеріали справи приходжу до процесуального висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, протягом тривалого часу позивач ОСОБА_1 , знаючи про оскаржувану ухвалу не захищав свої процесуальні права, не цікавився розглядом справи, порушень його прав щодо отримання повного тексту ухвали суду першої інстанції або звернення з апеляційною скаргою у встановленні законодавством строку, не довів.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 25 червня 2019 року у судовому засіданні був присутній представник заявника ОСОБА_3 , мав довіреність на приставництво законних інтересів заявника та був обізнаний про оскаржувану ухвалу, що дало йому процесуальну можливість звернутись з апеляційною скаргою до апеляційної інстанції (а.с.55-57).

Звертаю свою процесуальну увагу також на ту обставину, що апелянт є позивачем по справі, повинен був цікавитись розглядом справи, натомість жодних процесуальних перешкод щодо отримання повного тексту ухвали у визначені законодавством строки, не встановлено.

Згідно ст.ст. 43, 44 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, та обов`язками, зокрема добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Натомість зазначена принципова процесуальна підстава, апеллянтом не доведена, що протирічить вимогам ст. 81 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до процесуального висновку, що апеляційне провадження не може бути відкрито у зв`язку із тим, що апелянтом безпідставно пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду І інстанції.

У клопотанні, про поновлення строку причина його поновлення на думку суду не є поважною в розумінні п.4, ч.1 ст. 358 ЦПК України.

Так, згідно з п. 4 ч.1 ст.358 ЦПК України, скаржником у строк визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Важливо, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Тобто, такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вище викладене, підстав для прийняття апеляційної скарги немає, у зв`язку з тим, що причини пропуску строку на оскарження ухвали суду першої інстанції,які на думку апелянта є поважними, суд визначив не поважними.

За таких обставин, у відповідності до вимог п.4.,ч. 1 ст. 358 ЦПК України, правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року відсутні.

Керуючись п. 4., ч. 1 ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року про відмову у задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірни дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити за пропуском процесуальних строків на оскарження.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду Є.М. Суханова