01.04.2019
Справа № 642/1968/19
Провадження №2/642/978/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із позовною заявою адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова звернувся адвокат ОСОБА_1О, в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що він з відповідачем є синами ОСОБА_5 ОСОБА_5 перемістив через митний кордон України автомобіль марки Mazda 6, який він придбав у власність за кордоном. 28.06.2018 ОСОБА_5 помер, не зареєструвавши автомобіль на своє імя. На момент заведеної спадкової справи виявлено заповіт на імя відповідача, який подав заяву про відмову від спадщини, у звязку з чим позивач прийняв спадщину. Державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмову у видачі свідоцтва на право н спадщину, оскільки вказаний автомобіль не був зареєстрований за спадкодавцем. Тому позивач звернувся до суду.

Згідно листа вищого спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

За загальними правилами підсудності, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом з метою встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування відповідача був здійснений запит.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою відповідача, вказаною позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1, відповідач по справі, ОСОБА_3, зареєстрованим не значиться.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги

Всупереч цьому, позивачем не надано суду жодних відомостей, що вказана адреса є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Таким чином, суд не в змозі встановити правильність підсудності даної справи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, але до позовної заяви додано копії документів на автомобіль, які складені іноземною мовою, без нотаріально посвідченого перекладу на українську мову, що унеможливлює суду встановити приналежність вказаних документів та яке значення вони мають до цієї справи.

Також, позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, при цьому, згідно копії паспорта та копії свідоцтва про смерть, спадкодавцем є ОСОБА_6, з чого вбачаються розбіжності у прізвищах померлого в прохальній частині позову та в документі, що засвідчує факт смерті спадкодавця.

Таким чином, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом пяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху, надати позивачу строк протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Розяснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя