Справа № 522/3996/13-ц
Номер провадження № 8/522/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про проведення перерахунку заробітної плати, виплату недоплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування витрат, пов'язаних з орендою житла, та відновлення записів в трудовій книжці, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування рішення за нововиявленими обставинами мотивуючи наступним.

В червні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про проведення перерахунку заробітної плати, виплату недоплаченої заробітної плати, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення записів в трудовій книжці та відшкодування витрат, пов'язаних з орендою житла.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що з 1975 року по 1981 рік працювала в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні, правонаступником якого є КП «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, водієм тролейбуса й протягом усього цього часу їй недоплачували заробітну плату більш ніж в два рази, в результаті чого недоплата з урахуванням індексу інфляції становить 175000 грн.

Відповідач не відобразив в її трудовій книжці записи про переводи на інші посади в зв'язку з погіршенням стану її здоров'я. З 14 грудня 1984 року вона знаходилася у відпустці, а коли вийшла на роботу 05 січня 1985 pоку, то з'ясувалося, що відповідач, без її згоди, звільнив її по п. 2 ст. 40 КЗпП УРСР (внаслідок невідповідності працівника займаній посаді в зв'язку з переходом на інвалідність 3-ї групи) з 05 січня 1985 pоку.

Через незаконне звільнення вона не змогла знайти іншу рівноцінну роботу, тому в період з 1985 року по 2001 року втратила заробітну плату, розмір якої, з урахуванням індексу інфляції, становить 205000 грн.

Незаконно звільнивши її, відповідач також виключив її з квартирного обліку, внаслідок чого в період з 1976 року по 1988 року вона мусила орендувати житло, за яке, з урахуванням індексу інфляції, витратила 60000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.03.2016 року.

Свою заяву про скасування вказаного рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при розгляді даної справи не були допитані свідки. На думку позивачки вони могли підтвердити обставини її позовної заяви, а саме: де, коли та ким вона працювала.

Представник відповідача КП «Одесміськелектротранс» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної заяви. Крім того додала до суду письмові заперечення в яких вказує, що подана ОСОБА_1 заява не обґрунтована, безпідставна та така, що не відповідає вимогам ст.423 ЦПК України.

Заслухавши сторони по справі суд встановив наступне.

Рішенням від 10 листопада 2015 року Приморського районного суду м.Одеси по справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про проведення перерахунку заробітної плати, виплату недоплаченої заробітної плати, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення записів в трудовій книжці та відшкодування витрат, пов'язаних з орендою житла було відмовлено в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.03.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 в задоволені апеляційної скарги, а вказане рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ОСОБА_1 надала заяву про скасування вказаних рішень за нововиявленими обставинами.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при розгляді даної справи не були допитані свідки.

На думку позивачки вони могли б підтвердити обставини її позовної заяви, а саме: де, коли та ким вона працювала. Ніяких інших обставин для скасування рішення позивачка не зазначає.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Позивачкою не наведено жодної обставини, яка б відповідала вимогам цієї статті цивільно-процесуального кодексу.

Допит свідків з огляду на статтю 423 ЦПК України не може розцінюватись як нововиявлена обставина.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Желтяков проти України» від 9 червня 2011 року, зазначив що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції,повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка серед іншого, проголошує верховенство права, як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає,щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому,щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення для нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Таким чином, з метою забезпечення справедливої рівноваги між інтересами заявника та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства, суд вважає, що заявником не наведено жодних обставин, із наявністю яких закон пов'язує необхідність перегляду та скасування судового рішення, а тому заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає і відповідно до вимог ст. 429 ЦПК України, суд відмовляє в її задоволенні та залишає відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 260, 261, 423 - 426, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про проведення перерахунку заробітної плати, виплату недоплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування витрат, пов'язаних з орендою житла, та відновлення записів в трудовій книжці - відмовити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Одесміськелектротранс» Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про проведення перерахунку заробітної плати, виплату недоплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування витрат, пов'язаних з орендою житла, та відновлення записів в трудовій книжці - залишити в силі.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя