Провадження № 2/234/661/19
27 березня 2019 року
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Переверзевої Л.І.,
секретаря - Аксеніної В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «МІСТ» про визнання незаконним та скасування наказу №129-к від 08.11.2018 року, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
22.11.2018 року позивач, ОСОБА_1, звернувся з позовом до КП «МІСТ» про визнання незаконним та скасування наказу №129-к від 08.11.2018 року, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.
07.08.2007 року,його, ОСОБА_1, відповідно до наказу № 40-К було призначено на посаду водія автотранспортного засобу в Комунальному підприємстві «МІСТ».
08.11.2018 року, відповідно до наказу № 129-к його було звільнено, на підставі ч. 4 ст. 40 КЗПП України через відсутність на роботі більше трьох годин, протягом робочого часу, без поважних причин.
Відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку Комунальне підприємство «МІСТ» встановило наступний режим роботи:
Для І зміни початок роботи з 8:00, закінчення о 17:00, перерва для відпочинку і харчування тривалістю 1 година - з 12:00 до 13:00.
30.10.2018 року, у вівторок, о 7:45 годині, він прибув до боксів Комунального підприємства за адресою: м. Краматорськ, вул. Академічна. 2, де знаходився вказаний автомобіль.
За розпорядженням керівництва о 8:20 годині, він виїхав на вказаному автомобілі на робочий об'єкт за адресою: м. Краматорськ, вул. Рибінська, 160, для того, щоб виконати покладені на нього зобов'язання з транспортування грунту. Виконання робіт він здійснював до початку обідньої перерви, тобто до 12:00.
З огляду на ці обставини, після перерви, ОСОБА_1 змушений був поїхати в головний офіс КП "МІСТ", за адресою: м. Краматорськ, вул. Бєляєва, 113. По дорозі на підприємство, він виявив несправність в автомобілі, закріпленому за ним (підозрілий стукіт двигуна). За тиждень до цього, він повідомив головному інженеру підприємства КП "МІСТ", що потрібно виконати технічне обслуговування автомобіля, однак дане питання не було вирішене і машина не пройшла технічне обслуговування.
Приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 приїхав на підприємство КП «МІСТ», за адресою: м. Краматорськ, вул. Бєляєва, 113, де очікував бухгалтера, поки вона зможе прийняти і підписати йому необхідні документи, після чого розписався в обліковому журналі і віддав їй талон ТТІВ. За вказаною адресою він перебував до 14 години 15 хвилин, що може підтвердити бухгалтер.
Приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_1 виїхав на автотранспортному засобі ЗІЛ, днз 516-94 ЕВ за адресою: м. Краматорськ, вул. Академічна, 2, де знаходяться бокси підприємства КП "МІСТ", для проходження позапланового технічного обслуговування даного автомобіля, згідно своєї посадової інструкції, та прибув туди приблизно о 15 годині 00 хвилин. Без необхідного ремонту він не зміг би виконувати свою роботу в наступні дні. На території обєкта позивач перебував у боксі і ремонтував закріплений за ним автотранспортний засіб до кінця робочого дня, тобто до 17:00.
08.11.2018 року, директором підприємства КП «МТСТ» ОСОБА_1 було повідомлено, що він звільнений з посади і видано наказ № 129-к про звільнення, під підпис.
За одинадцять років роботи водієм на підприємстві КП "МІСТ" не було претензій зі сторони керівництва щодо виконання ним своїх посадових обовязків.
Вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а тому наказ № 129-к від 08.11.2018 року про звільнення є неправомірним.
Просив визнати незаконним та скасувати наказ № 129-к від 08.11.2018 року про його звільнення; поновити на роботі водія автотранспортного засобу в КП «МІСТ», стягнути з КП «МІСТ» на його користь заробіток за час вимушеного прогулу з "08" листопада 2018 року до дня поновлення на роботі.
Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомим, відзиву на позов не надавав.
Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце ррзгляду справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обстаивни.
ОСОБА_1 працював на посаді водія вантажного автомобіля ЗІЛ ММЗ 4505 в КП «МІСТ», починаючи з 07.08.2007 року, що підтверджується наказом КП «МІСТ» №40-к.
08.11.2018 року, відповідно до наказу № 129-к ОСОБА_1 було звільнено, на підставі ч. 4 ст. 40 КЗПП України через відсутність на роботі більше трьох годин, протягом робочого часу, без поважних причин.
Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 6 листопада 1992 року передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати , у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Згідно з п. 9 ППВС України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підставою для звільнення ОСОБА_1 згідно наказу про звільнення став прогул, а саме відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня.
Однак, факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці понад три години протягом робочого дня жодним чином не підтверджується, а, отже, відповідачем не доведено факт прогулу позивача. Таким чином, судом не встановлено у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення ОСОБА_1 та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП України
Згідно з ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Згідно довідки про середню заробітну плату, виданої КП «МІСТ» №345 від 12.11.2018 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 263 гривні 44 копійки.
Протягом періоду з дня звільнення ОСОБА_1, тобто з 08.11.2018 року по день прийняття рішення про поновлення на роботі, тобто по 27 березня 2019 року, було 95 робочих днів.
Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він погоджується, також громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з ч.1 ст. 231 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 є незаконним, йогонеобхідно поновити на посаді водія та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 263, 265 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «МІСТ» про визнання незаконним та скасування наказу №129-к від 08.11.2018 року, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді водія КП «МІСТ».
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Стягнути з КП «МІСТ» судовий збір на користь держави у сумі 768, 40 (сімсот шістдесят вісім, 40) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя ОСОБА_2