Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2885/18 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 55 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/2885/18 за позовом ОСОБА_2 до Коростенського міжрайонного управління водного господарства про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року, яка постановлена суддею Коваленко В.П.в м. Коростені

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Коростенського міжрайонного управління водного господарства про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Коростенського міжрайонного управління водного господарства про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогул залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки не відповідає вимогам ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт стверджує, що заява про залишення позову подана його представником не відповідає його волі та інтересам. Крім того стверджує, що не надавав своєму представнику повноважень щодо звернення до суду із заявою про залишення його позову без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений законом або договором.

Як визначено ч.1 п.5 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 23.11.2018р. до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 в якій останній просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду. Зважаючи на те, що позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення поданої заяви.

Проте, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справах в малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст. 62 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляв адвокат ОСОБА_3. На підтвердження своїх повноважень як представника, останнім до суду був наданий договорів про надання правової допомоги від 17.09.2018 року (а.с.56), який в силу положень ч.4 ст. 62 ЦПК України не є належним документом, що підтверджує повноваження представника як адвоката.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність підстав для залишення позову без розгляду судом першої інстанції не було перевірено наявність повноважень у представника позивача для подання до суду відповідної заяви та не витребувано відповідно до ч.8 ст. 62 ЦПК України документа, що посвідчує його повноваження як адвоката на момент її подання.

Крім того, судом не взято до уваги те, що зазначена заява фактично не містить клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки в ній відсутня прохальна частина (а.с.64).

Зважаючи на те, що заява подана до суду представником, який не надав документів, які б підвереджували його повноваження як адвоката і зміст заяви від 23.11.2018р. не відповідає вимогам ч.1 п.5 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Головуючий : Судді :