Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/236/19
Номер провадження 4-с/540/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

державного виконавця Кінаш Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 при закінченні виконавчого провадження ВП № 53623110,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 01.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Ухвали, -

в с т а н о в и в :

25.03.2019 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана скарга мотивована тим, що в рамках виконавчого провадження ВП № 53623110 державним виконаним було описане і арештоване майно скаржника - ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_4 На даний час борг повністю погашений, заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, натомість арешт з майна не знятий. Вважає, що державним виконавцем вчинено службову бездіяльність і порушено права скаржника.

У звязку з наведеним, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 щодо невиконання нею вимог ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна ОСОБА_1 обтяженого на підставі постанови старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 від 21.06.2018 р. при примусовому виконанні виконавчого листа Машівського районного суду Полтавської області №540/352/15-ц від 30.10.2015 р., також просить зобовязати заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 усунути порушення ЗУ «Про виконавче провадження» і звільнити з-під арешту майно, яке обтяжено на підставі вищевказаної постанови від 21.06.2018 р.

У судовому засіданні боржник та його представник скаргу підтримали, пояснивши, що арешт було накладено саме у виконавчому провадженні виконавчого листа Машівського районного суду Полтавської області №540/352/15-ц від 30.10.2015 р., заборгованість за яким погашена в повному обсязі, а тому державний виконавець повинен був скасувати арешт при закритті вказаного виконавчого провадження, водночас не заперечували, що на виконанні в Подільському відділі державної виконавчої служби м. Полтави Головного управління юстиції у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження, за яким заборгованість не сплачена.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечувала з тих підстав, що арешт дійсно був накладений при примусовому виконанні виконання виконавчого листа №540/352/15-ц виданого 30.10.2015 р. Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 кошти у сумі 22732,99 грн, водночас через деякий час винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень з примусового виконання із ОСОБА_1 та заборгованість за вказаними виконавчими провадженнями не сплачена, а тому арешт майна не було скасовано.

Судом установлено, що постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_7 31.03.2017 р. було відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №540/352/15-ц виданого 30.10.2015 р. Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 кошти у сумі 22732,99 грн. (а.с.7-10). Вказаний виконавчий лист за постановою вищевказаного старшого державного виконавця від 19.10.2017 р. було передано до Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, за територіальністю (а.с.11,12).

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 було прийнято вищевказане виконавче провадження (а.с.13) та в ході якого винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.06.2018 р. у звязку з тим, що боржником в добровільному порядку виконавчий документ не виконано, а тому для реального його виконання вирішено описати і накласти арешт на майно, зокрема: зернометатель самопередвижний, ваги, дозавтомат, гідравлічний візок, компресор, три Петкуса «Селектора» металевих, сівалка металева, що належить боржнику ОСОБА_1В.(а.с.14-16).

Вищевказане майно згідно постанови про опис та арешт майна від 21.06.2018 р. було описане і накладено на нього арешт та встановлено обмеження права користування, розпорядження та відчуження (а.с.17-20).

В подальшому постановою старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 про передачу виконавчого провадження від 11.09.2018 р. вирішено виконавчий лист №540/352/15-ц від 30.10.2015 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 кошти у сумі 19314,05 грн. до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.23,24), яке прийняте останнім 12.09.2018 р. (а.с.25,26).

Як убачається, з постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2019 р. встановлено, що борг погашено у повному обсязі, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто також у повному обсязі, а тому дане виконавче провадження вирішено закінчити (а.с.27,28).

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1. ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніше, як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За змістом ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 20.09.2018 року виконавчі провадження №47908670, 47908826, 53617842, 53623110, 55508596 обєднано у зведене виконавче провадження № 57261014 (а.с.52,53).

Тлумачення статей 10, 18, 51, 56 Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII свідчить, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду і може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (Жовнер проти України, N 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними рішення державного виконавця.

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447,451 ЦПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 при закінченні виконавчого провадження ВП № 53623110 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст Ухвали складено 02.04.2019 року.

Суддя С.М.Косик