Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 686/12153/18

провадження № 61-10278св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради,

треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І., та касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», Банк) звернулось до суду з позовом про визнання за ним права іпотекодержателя, скасування рішення реєстратора та відновлення записів про обтяження нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що 09 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 29 800,00 дол. США із розрахунку 15,0 % річних в іноземній валюті за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 08 червня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 09 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, зареєстрований у реєстрі за № 3444, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та Акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») укладений договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, і за кредитним договором від 09 червня 2008 року № 0 та іпотечним договором від 09 червня 2008 року № 3444, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року, яке вступило в законну силу 12 квітня 2016 року, позовні вимоги AT «Дельта Банк» задоволені та в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 254 776,36 грн за договором про надання споживчого кредиту звернуто стягнення на предмет іпотеки від 09 червня 2008 року, з ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності. Визнано за АТ «Дельта Банк» право власності на однокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 .

31 січня 2017 року АТ «Дельта Банк» подало заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер 20767749, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідні документи.

Проте 01 лютого 2017 року АТ «Дельта Банк» отримало рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Гурницької О. В. № 33662981 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, видане у зв`язку з тим, що державним реєстратором виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВРН № 954453 від 02 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Новіковою Л. В. (р/н 11207).

У зв`язку з цим АТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: АТ «УкрСиббанк», Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новікова Л. В., приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності.

Під час розгляду зазначеної справи було встановлено, що 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л. В. на підставі листа АКІБ «УкрСиббанк» (без номера і дати) безпідставно вилучено обтяження за № 7350545, оскільки в листі АКІБ «УкрСиббанк» зазначено, що іпотека припинена.

Позивач вказував, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором існувала станом на день укладення договору купівлі-продажу квартири та станом на 15 травня 2018 року становить 86 794,37 дол. США, що в еквіваленті 2 271 516,55 грн, а тому законних підстав для припинення іпотеки не було та немає.

Посилаючись на зазначене, АТ «Дельта Банк» просив: визнати його іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 31,7 кв. м, житловою площею 14,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 09 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 3444; скасувати рішення приватного нотаріуса Новікової Л. В. від 21 жовтня 2011 року 15:26:17 про державну реєстрацію зміни (вилучення) обтяжень - заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 7350545) та рішення реєстратора - приватного нотаріуса Новікової Л. В. від 21 жовтня 2011 року 15:30:19 про державну реєстрацію зміни (вилучення обтяження) іпотеки (реєстраційний номер - 7350585); відновити записи шляхом перенесення відомостей про обтяження нерухомого майна та про іпотеку нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаного об`єкта нерухомості.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову мотивовано тим, що права ПАТ «Дельта Банк», за захистом яких він звернувся до суду, не порушено, тому позов задоволенню не підлягає.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року (з урахуванням ухвали Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2019 року про виправлення описки) апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Скасовано рішення реєстратора - приватного нотаріуса Новікової Л. В. від 21 жовтня 2011 року 15:26:17 про державну реєстрацію зміни (вилучення) обтяжень - заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 7350545) та рішення реєстратора - приватного нотаріуса Новікової Л. В. від 21 жовтня 2011 року 15:30:19 про державну реєстрацію зміни (вилучення обтяження) іпотеки (реєстраційний номер 7350585). Відновлено записи шляхом перенесення до спеціальних розділів новоствореного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: про обтяження нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7350545; зареєстровано: 09.06.2008 11:43:42 за № 7350545 реєстратором: приватним нотаріусом Твердохліб Г. Г., АДРЕСА_3 , щодо квартири загальною площею 31,7 кв. м, житловою площею 14,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та про іпотеку нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7350585; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 09.06.2008 11:47:55 реєстратором: приватний нотаріус Твердохліб Г. Г., АДРЕСА_3 , щодо квартири загальною площею 31,7 кв. м, житловою площею 14,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права, зокрема лист АТ «УкрСиббанк» від 21 жовтня 2011 року не містить доказів щодо виконання ОСОБА_2 зобов`язання. за кредитним договором. Натомість рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: АТ «УкрСиббанк», Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новікова Л. В., приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., про визнання недійсним договору купівлі- продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності, яке має преюдиційне значення, встановлено, що договір іпотеки у зв`язку із невиконанням основного зобов`язання не припинив свою чинність відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність встановлено, що станом на 10 серпня 2015 року за ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2008 року за тілом кредиту - 591 816,89 грн, відсотки - 436 585,02 грн.

Зважаючи на зазначене, оскільки договір іпотеки від 09 червня 2011 року зареєстрований в реєстрі № 3444, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстровим номером 3445, є чинним, судом недійсним або припиненим не визнаний, тому апеляційний суд дійшов висновку, що порушеними є права АТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року.

За таких обставин позовні вимоги позивача щодо скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію зміни (вилучення) обтяження - заборони на нерухоме майно та рішення реєстратора - про державну реєстрацію зміни (вилучення обтяження) іпотеки та відновлення записів про обтяження нерухомого майна підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання АТ «Дельта Банк» іпотекодержателем спірної квартири - апеляційний суд при відмові в її задоволенні керувався тим, що в силу укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами до останнього перейшло право вимоги і за іпотечним договором від 09 серпня 2008 року № 3444, а тому за положеннями статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підстав для захисту такого права в судовому порядку не вбачається.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено однією з підстав для зняття заборони - повідомлення про припинення іпотечного договору. Саме таке повідомлення АТ «УкрСиббанк» про зняття заборони отримано 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом, а тому останній, знімаючи заборону відчуження квартири іпотекодавця, правомірно керувався положеннями цієї норми. Апеляційним судом неправильно застосовано пункт 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (чинної на час вилучення з державного реєстру обтяження на спірну квартиру) до спірних правовідносин, оскільки обов`язок подання безспірних доказів виконання зобов`язання стосується лише випадку подання такої заяви заставодавцем (іпотекодавцем), у той час як оскаржувані записи зняті за заявою іпотекодержателя.

ОСОБА_1 зазначає також, що станом на 21 жовтня 2011 року (тобто на момент придбання нею спірної квартири) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек не було жодних відомостей про заборону та іпотеку цієї квартири, такі відомості були відсутні і на момент придбання позивачем права вимоги за іпотечним договором. Окрім цього, заявник посилається на пропущення позивачем позовної давності, оскільки з моменту вчинення приватним нотаріусом оскаржуваних дій (21 жовтня 2011 року) та з моменту укладення між ПАТ «Дельта Банк» і АТ «УкрСиббанк» договору купівлі-продажу прав вимоги (08 грудня 2011 року) до моменту звернення позивача з позовом до суду (травень 2018 року) минуло більше шести років, Банком не надано доказів, що за цей час він не міг довідатися про своє порушене право. При цьому заявник посилається і на пункт 4.1 укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і АТ «УкрСиббанк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року з огляду на те, що ні продавець, ні покупець не виконали цей пункт договору, оскільки не вчинили дій щодо внесення зміни до записів до Державного реєстру іпотек щодо передачі всіх прав вимог, отже, позивач міг довідатись про порушення свого права та про особу, яка його порушила, ще в грудні 2011 року - квітні 2012 року.

ОСОБА_2 у травні 2019 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в касаційній скарзі зазначає, що оскільки відомості про відступлення прав за іпотечним договором всупереч вимогам законодавства та пункту 4.1 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку, ПАТ «Дельта Банк» не набуло прав іпотекодержателя на квартиру АДРЕСА_1 , та, відповідно, не набуло прав, які підлягають судовому захисту; подання безспірних доказів виконання зобов`язання стосується виключно зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна за заявою іпотекодавця; посилається на те, що 21 жовтня 2011 року Левицький В. В. як представник АТ «УкрСиббанк» від імені останнього подав нотаріусу повідомлення про зняття заборони відчуження нерухомого майна, АТ «УкрСиббанк» не лише не міг, а й зобов`язаний був знати про дії свого представника, нотаріус Новікова Л. В. не лише мала право, а зобов`язана була зняти заборону відчуження нерухомого майна на підставі вимог статті 34 Закону України «Про нотаріат» (у редакції станом на 21 жовтня 2011 року), пункту 234 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (у редакції станом на 21 жовтня 2011 року) та роз`яснень Міністерства юстиції України щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації від 04 червня 2009 року. Заявник також зазначає, що судом апеляційної інстанції не було застосовано низку норм матеріального права стосовно позовної давності; враховуючи зняття заборони відчуження 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом, укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між банками, ПАТ «Дельта Банк» не міг не знати про зняття заборони відчуження нерухомого майна (спірної квартири), відповідно пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Дельта Банк» на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року без змін.

У серпні 2019 року АТ «Дельта Банк» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, натомість касаційна скарга ґрунтується на власному тлумаченні законодавства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, витребувано матеріали справи із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, аоскаржувана постава - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 29 800,00 дол. США зі сплатою процентів із розрахунку 15,00 % річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 09 червня 2008 року по 08 червня 2018 року. Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору щодо цільового призначення кредит надавався для особистих потреб, а саме: споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 09 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі № 3444, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстровим номером 3445, згідно з яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати площею 14,3 кв. м, кухні площею 7,3 кв. м, ванної площею 2,0 кв. м, туалету площею 1,1 кв. м, коридору площею 5,5 кв. м, кладової площею 0,5 кв. м, балкону площею 1,0 кв. м. Загальна площа предмета іпотеки становить 31,7 кв. м та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Хмельницькою нотаріальною конторою 30 червня 2000 року, за реєстраційним номером 1-1309, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 23413188.

У пунктах 6.1, 6.8 договору іпотеки сторони встановили, що право іпотеки припиняється виконанням ОСОБА_2 у повному обсязі зобов`язання, що забезпечено іпотекою. Іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення іпотекодавцем боргу за договором, що обумовлює основне зобов`язання, на іншу особу або змінюється власник предмета іпотеки з інших підстав.

21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л. В. було одержано повідомлення від АТ «УкрСиббанк» «Про зняття заборони», в якому вказано, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в зв`язку з припиненням договору іпотеки від 09 червня 2008 року, що посвідчений Твердохліб Г. Г., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі № 3444. Також нотаріусом Новіковою Л. В. було отримано 21 жовтня 2011 року заяву про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер запису 7350545).

Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстрації вилучення запису) 21 жовтня 2011 року 15:26:17 приватним нотаріусом Новіковою Л. В. з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вилучено запис 7350545.

Відповідно до договору купівлі-продажу ВРН № 954453 від 02 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Новіковою Л. В., (р/н 11207) власником квартири АДРЕСА_1 на теперішній час є ОСОБА_1

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПAT «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПAT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПAT «Дельта Банк» набуло права вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту від 09 червня 2008 року № 0 та іпотечним договором від 09 серпня 2008 року № 3444, що укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. І. та зареєстровано в реєстрі за №№ 2949, 2950.

Інформація до Державного реєстру іпотек про зміну іпотекодержателя з АТ «УкрСиббанк» на АТ «Дельта Банк» не вносилась.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі редакція нормативних актів станом на 21 жовтня 2011 року - дату зняття заборони відчуження нерухомого майна та реєстрацію вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 3 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави припинення іпотеки, зокрема: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частина друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про іпотеку» (частини перша-третя) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Станом на відповідну дату (21 жовтня 2011 року) нотаріуси мали повноваження згідно зі статтею 34 Закону України «Про нотаріат» вчиняти такі нотаріальні дії як накладати та знімати заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень. Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

За змістом статті 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містила, зокрема, відомості про обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна.

Відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Розділом 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року № 283/8882, далі - Інструкція) був передбачений порядок накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації.

Згідно з пунктом 253 Інструкції нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за заявою: банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання; заставодавця (іпотекодавця) у разі визнання рішенням суду договору застави (іпотеки) недійсним; заставодержателя (іпотекодержателя) у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) на підставі виконавчого напису нотаріуса; набувача у разі смерті відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором; відчужувача за спадковим договором у разі смерті набувача; набувача або відчужувача на підставі рішення суду про розірвання договору довічного утримання (догляду) або спадкового договору чи визнання їх недійсними; фізичної особи, щодо якої скасовано рішення суду про оголошення її померлою, або за заявою спадкоємців після закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини після особи, оголошеної померлою; спадкоємця про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт.

До заяви додаються примірники правочинів, свідоцтв, що містять запис про накладені заборони щодо відчуження.

На примірниках документів, що містять запис про накладання заборони щодо відчуження, нотаріусом вчиняється напис про зняття заборони відповідно до форми, передбаченої додатком 7 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 року № 1325/16016, після чого про вчинення нотаріальної дії вноситься запис до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

Якщо нотаріус, яким було накладено заборону щодо відчуження, позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію щодо зняття заборони, така нотаріальна дія може бути вчинена іншим нотаріусом.

У разі зняття заборони щодо відчуження за заявою однієї із сторін договору застави (іпотеки) нотаріус надсилає повідомлення про зняття заборони щодо відчуження іншій стороні правочину.

Про зняття заборони щодо відчуження нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів та в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів.

Зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (зі змінами), чи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням наведених норм, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду, що за наступних фактичних обставин справи, коли сторони у договорі іпотеки від 09 червня 2008 року передбачили у пункті 6.1, що він діє до повного виконання зобов`язань за договором, що обумовлює основне зобов`язання; у справі № 686/22211/17 за позовом ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності (за участю кола осіб, що і у справі, яка переглядається) судами встановлено, що іпотека є чинною, і зобов`язання за кредитним договором від 09 червня 2008 року № 0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , забезпечені заставним майном - квартирою АДРЕСА_1 ; станом на 10 серпня 2015 року за ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2008 року за тілом кредиту у розмірі 591 816,89 грн, за відсотками - у розмірі 436 585,02 грн, що встановлено в межах розгляду справи № 686/17785/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно; договір іпотеки від 09 червня 2011 року зареєстрований у реєстрі № 3444, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстровим номером 3445, є чинним, судом недійсним або припиненим не визнаний, -за таких умов права ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами від 08 грудня 2011 року є порушеними, відповідно потребують судового захисту, що є підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

При цьому, оскільки між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» 08 грудня 2011 року укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги і за договором іпотеки від 09 серпня 2008 року № 3444, то позивач набув статусу іпотекодержателя на підставі статей 23, 24 Закону України «Про іпотеку», тобто таке право ПАТ «Дельта Банк» не потребує судового захисту за положеннями статті 16 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги, до висновку про що також правильно дійшов суд апеляційної інстанції.

Доводи касаційних скарг спростовуються фактичними обставинами справами, зокрема іпотекою, що не припинилась, за нотаріально посвідченим договором від 09 червня 2008 року, який був укладений до повного виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 09 червня 2008 року № 0, наявністю заборгованості за зазначеним договором кредиту, чинним на 21 жовтня 2011 року процесуальним порядком зняття заборони відчуження нерухомого майна, що здійснювався нотаріусами, зокрема за заявою заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання.

Положеннями статті 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони відчуження, але для вчинення вказаної нотаріальної дії необхідно було надати повідомлення банку про повне погашення основного зобов`язання, або надати відомості про припинення дії договору іпотеки (наприклад договір про розірвання договору іпотеки, або рішення суду, яке набуло законної сили про визнання договору іпотеки недійсним).

Отже, за умови лише звернення заступника начальника відділу примусового стягнення АТ «УкрСиббанк» (а. с. 23), без відповідного підтвердження погашення позики (кредиту) або спільної заяви іпотекодавця та іпотекодержателя про припинення договору іпотеки чи подання іпотекодавцем безспірних доказів виконання зобов`язання, вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна щодо спірної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відбулось з порушенням установленого на той час порядку. У свою чергу письмове повідомлення іпотекодержателя про виключення запису з Державного реєстру іпотек можливо було лише після виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, або на підставі рішення суду (з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису), в протилежному випадку - процедура установленого порядку також була порушена.

При цьому зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна нотаріусом, який не накладав заборону щодо відчуження, якщо він не позбавлений можливості вчинити таку нотаріальну дію, також є порушенням порядку, чинного на момент вилучення запису.

Нереалізація сторонами пункту 4.1 укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, згідно з яким продавець та покупець зобов`язуються добросовісно співпрацювати між собою для забезпечення того, щоб продавець вніс зміни до записів у Державному реєстрі обтяжень, Реєстрі заборон відчуження та щоб покупець вніс зміни до записів у Державному реєстрі іпотек щодо передачі всіх прав вимоги за кредитами протягом 130 календарних днів з визначеної цим договором дати закриття, про що зазначають заявники у своїх касаційних скаргах, не відміняє неправомірного вилучення записів з реєстрів з порушенням прав іпотекодержателя та відхиляється колегією суддів також з огляду на визначену Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410) мету державної реєстрації іпотек (у редакції станом на 08 грудня 2011 року) - реалізація переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки.

Тобто, не реєстрація у встановленому законодавством порядку відомостей про відступлення прав за договором про надання споживчого кредиту та іпотечним договором, що укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , не позбавляє ПАТ «Дельта Банк» як нового іпотекодержателя права на ефективний спосіб відновлення своїх прав шляхом скасування рішення реєстратора - приватного нотаріуса про державну реєстрацію відповідних змін (вилучення обтяжень) та відновлення записів шляхом перенесення до спеціальних розділів новоствореного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доводи касаційних скарг щодо спливу позовної давності за вимогами позивача були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, що надав їм правильну оцінку, та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Інші доводи касаційних скарг ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права, не можуть бути підставами для скасування постановленого у справі судового рішення та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявників з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, апостанова суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик

В. В. Яремко