ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8004/19 Справа № 188/355/19 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" на заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що 17 червня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №.

30 липня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів укладено договір відступлення права вимоги №20180730, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень передає ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" за плату, а ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників - додатку №1 до договору відступлення права вимоги №20180730 від 30 липня 2018 року вони набули права грошової вимоги до відповідача у розмірі 69.267 грн.06 коп., з яких: 31.623 грн.14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5.392 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками; 21.715 грн.48 коп. - заборгованість за платою за управління кредитом; 10.535 грн.92 коп. - заборгованість за пенею.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму заборгованості за кредитним договором № від 17 червня 2016 року в розмірі 69.267 грн.06 коп. з яких: 31.623 грн.14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5.392 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками; 21.715 грн.48 коп.- заборгованість за платою за управління кредитом; 10.535 грн.92 коп. - заборгованість за пенею, а також судові витрати.

Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № від 17 червня 2016 року в розмірі 37.015 грн., з яких: 31.623 грн.14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5.392 грн.52 коп.- заборгованість за відсотками та судовий збір в розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що:

- відповідач не подавав до суду заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, тому суд безпідставно застосував наслідки пропуску строку, передбачені ст.267 ЦПК України з власної ініціативи;

- пунктом 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень передбачено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років;

- суд безпідставно відмовив у стягненні плати за управління кредитом, оскільки фактично в документації допущено технічну помилку, яка потягнула за собою помилку в позовній заяві та як наслідок в позові невірно зазначено назву складової кредитної заборгованості як плата за управління кредитом замість вірного щомісячна плата за кредитом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень та ОСОБА_1 17 червня 2016 року укладено кредитний договір за № .

Заборгованість позичальника перед позивачем, згідно наданого розрахунку, складає 69.267 грн.06 коп., а саме: 31.623 грн.14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5.392 грн.52 коп. - заборгованість за відсотками; 21.715 грн.48 коп.- заборгованість за платою за управління кредитом; 10.535 грн.92 коп. - заборгованість за пенею.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 31.623 грн. 14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5.392 грн.52 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідачем здійснено останню оплату в період з 29 грудня 2016 року по 30 січня 2017 року у розмірі 554 грн.47 коп., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком, строк позовної давності закінчився відносно неустойки (штрафу, пені), тому слід відмовити у частині стягнення комісії, штрафу, пені. Крім того, не підлягає стягненню 21.715 грн.48 коп., оскільки вказана сума є платою за управління кредитом, її нарахування не передбачено умовами договору та не передбачено законодавством.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції в частині відмови в стягненні плати за управління кредитом, проте не погоджується з застосуванням судом першої інстанції строку позовної давності до вимоги про стягнення пені, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 червня 2016 року станом на 30 липня 2018 року позивачем нараховано відповідачу пеню за порушення строків розрахунків в загальному розмірі 10.535 грн.92 коп.

Із заявою про застосування строку позовної давності ОСОБА_1 до суду першої інстанції не звертався.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не обмежується.

Тривалість загальної і спеціальної позовної давності визначена статтями 257 і 258 ЦК України. Однак відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Проте нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (синоніми: «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для висновку, що за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання певного виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і на спеціальну позовну давність.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі №6-474цс16, від 24 червня 2015 року у справі №6-738цс15, від 18 березня 2015 року у справі №6-25цс15.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідач заяву про застосування наслідків спливу позовної давності не заявляв і взагалі не брав участі у судовому розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що відповідач не подавав до суду заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, тому суд безпідставно застосував наслідки пропуску строку, передбачені ст.267 ЦПК України до вимог про стягнення неустойки з власної ініціативи заслуговують на увагу.

Зважаючи на відсутність заяви відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення суми заборгованості за пенею підлягає скасуванню, з наступним ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в сумі 10.535 грн.92 коп.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що пунктом 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень передбачено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказані Умови (а.с.12-13) ОСОБА_1 не підписані, тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили строк позовної давності у десять років у виниклих правовідносинах.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні плати за управління кредитом, оскільки фактично в документації допущено технічну помилку, яка потягнула за собою помилку в позовній заяві та як наслідок в позові невірно зазначено назву складової кредитної заборгованості, як "плата за управління кредитом" замість вірного "щомісячна плата за кредитом", не можуть бути підставою для скасування рішення в частині стягнення плати за управління кредитом, оскільки з позовної заяви (а.с.2-4) вбачається, що саме така вимога заявлена позивачем, в розрахунку, наданому позивачем як доказ заборгованості, зазначено саме "заборгованість за управління кредитом", за таких обставин судом першої інстанції розглянуто спір згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих позивачем відповідно до ст.81 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за пенею в розмірі 10.535 грн.92 коп., з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" вказаної суми заборгованості за пенею та зміною загальної суми заборгованості з 37.015 грн.66 коп. на 47.551 грн.58 коп. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в сумі 432 грн.22 коп.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" задовольнити частково.

Заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року скасувати в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за пенею за кредитним договором від 17 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" () заборгованість за пенею за кредитним договором від 17 червня 2016 року в розмірі 10.535 грн.92 коп.

Змінити заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року в частині визначення загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (ІПН) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" (), вказавши загальну суму заборгованості як 47.551 грн.58 коп. замість 37.015 грн.66 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" () судовий збір в розмірі 432 грн.22 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.