Справа № 467/168/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсними, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсними.

Позивач та представник відповідача в підготовче судове засідання не зявились, про його дату, час і місце повідомлені належно, позивач, між тим, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а представник відповідача причин свого неприбуття не вказав, втім, направив до суду витребовувані у відповідача оригінали доказів.

За умови належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, про що в матеріалах справи наявні належні докази, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд не вбачав перешкод для проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, у ході якого встановив наступне.

У предявленому наразі позові позивач порушує питання про визнання недійсним договору оренди землі, який укладений між ним та відповідачем та зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорі оренди в Миколаївській регіональній філії від 29 травня 2006 року за №77, а також просить визнати недійсним додатковий договір № 195 до договору оренди землі № 195 від 29 травня 2006 року, укладений 22 серпня 2007 року, з відміткою про дату та номер державної реєстрації 22 серпня 2007 року № 05.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що цих правочинів не вчиняв, відповідних договорів, як основного, так і додаткового, не підписував, волевиявлення до їх укладення не мав, у звязку із чим, апелюючи до положень ст. 203, 207 ЦК України, просив визнати їх недійсними на підставі ч.1,3 ст. 215 ЦК України.

Між тим, суд установив, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткового договору до нього недійсними і повернення земельної ділянки у задоволенні позову було відмовлено.

Як убачається із цього рішення, позивач також просив визнати недійсними договір оренди землі, який укладений між ним та відповідачем та зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорі оренди в Миколаївській регіональній філії від 29 травня 2006 року за №77, а також визнати недійсним додатковий договір № 195 до договору оренди землі № 195 від 29 травня 2006 року, укладений 22 серпня 2007 року, з відміткою про дату та номер державної реєстрації 22 серпня 2007 року № 05.

Підставою ж позову, предявленого у лютому 2014 році, була відсутність волевиявлення позивача на укладення цих договорів та їх підписанні іншою особою.

Проте, суд установивши ці обставини, у задоволенні позову відмовив у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом його порушеного права.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 серпня 2014 року рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року було залишено без змін.

Таким чином, суд установив наявність підстави для закриття провадження у цій справі, яка регламентована п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Так, згідно указаної процесуальної норми, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зокрема, суд виходив із такого.

ОСОБА_1 у лютому 2014 року предявив позов до ТОВ «Агрофірма «Вісла» про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки та додаткового договору до нього.

А тому, має місце спір між тими самими сторонами.

Крім того, предметом позову, поданому у лютому 2014 року, були договір оренди землі, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» та який зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорі оренди в Миколаївській регіональній філії від 29 травня 2006 року за №77, та додатковий договір № 195 до договору оренди землі № 195 від 29 травня 2006 року, укладений 22 серпня 2007 року, з відміткою про дату та номер державної реєстрації 22 серпня 2007 року № 05.

Тобто, чітко вбачається спір між тими самими сторонами про той самий предмет, з огляду ще й на те, що мова велась про одну й теж саму земельну ділянку площею 7, 12, розташовану в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Крім того, підставою предявленого у 2014 році позову, аналогічно підставам позову, що поданий у 2019 році, була відсутність волевиявлення позивача на укладення цих правочинів, позаяк, він їх не підписував.

Тому, якщо виходити із того, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача ( фактично позовні вимоги), а його підставою обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, то можна говорити про те, у даному випадку існує рішення суду, яке набралозаконної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме : рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року, яке, в силу ч.1 ст. 223 ЦПК України ( у редакції, що діяла на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) набрало законної сили 04 серпня 2014 року, оскільки ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області, постановленою цього ж дня скасованим не було.

Таке дає суду підстави закрити провадження у цій справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що у цій ситуації він не вдається до аналізу причин відмови у задоволенні позову, так останні не мають правового значення за умови висунутої законом вимоги про факт існування судового рішення між тими самими про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Водночас, закриваючи провадження усправі, суд не вирішує питання розподілу судових витрат судового збору, сплаченого при поданні позову, позаяк, за правилом п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 255, 258-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсними закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Розяснити учасникам справи, що згідно із положеннями ч.2 ст. 256 ЦПК України у цьому випадку повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинськи районний суд Миколаївської області протягом 15 (пятнадцяти ) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (пятнадцяти ) днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.В. Явіца