23.01.2019 Справа № 756/6359/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Ковган О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на частину квартири.

Свої вимоги обґрунтував наступним. Позивачу, його рідному брату ОСОБА_3 та їх матері ОСОБА_4 належала на праві спільної часткової власності в рівних частках квартира АДРЕСА_1, яка була приватизована ними у червні 1993 року. У березні 2005 року помер брат позивача ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємицею його майна була мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. У встановлений законом строк позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. У грудні 2016 року на його ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а на іншу частину квартири йому було відмовлено у видачі свідоцтва. З постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач дізнався, що мати за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого сина ОСОБА_3, так як пропустила строк для прийняття спадщини і не поновила його. Таким чином, спадкове майно, яке залишилось після смерті брата позивача ОСОБА_3, ніким не було успадковане. Позивач вказує, що він зареєстрований та проживає у спірній квартирі з 1985 року та по теперішній час, фактично з дня смерті брата (ІНФОРМАЦІЯ_4) відкрито, безперервно, тобто більше 13 років володіє 1/3 часткою квартири, яка належала його брату, сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги.

Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М. від 24 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Позивач та його представник у суді позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав на адресу суду відзив, в якому просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства на підставі поданих стороною доказів.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам її сім'ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 26 липня 2011 року серії НОМЕР_2.

Згідно з довідкою КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району у м. Києві від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_3, починаючи з 28 червня 1986 року був зареєстрований у АДРЕСА_1, а 01 квітня 2004 року знятий з реєстраційного обліку.

З 26 квітня 2004 року ОСОБА_3 знаходився в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті та по день смерті був зареєстрований за адресою установи: АДРЕСА_4, що підтверджується відповідною довідкою інтернату.

Зі спадкової справи, заведеної Першою київською державної нотаріальною конторою щодо майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що спадкоємицею після його смерті була мати - ОСОБА_4, яка 15 червня 2011 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім'я видано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21 листопада 2012 року серії НОМЕР_3.

15 травня 2013 року позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилось після смерті матері.

15 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1993 року.

Того ж дня державним нотаріусом ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 грудня 2016 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, сину спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті сина.

У відповідності до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

У пункті 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачу на праві власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Інша 1/3 частина квартири належала брату позивача ОСОБА_3, який помер у березні 2005 року.

ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у зазначеній квартирі з 25 червня 1985 року по теперішній час, про що свідчить довідка, видана Центром надання адміністративних послуг Оболонської РДА в м. Києві від 27 лютого 2018 року № 817163. Такі обставини підтверджені також показами свідків, допитаних у судовому засіданні, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є сусідами позивача, та ОСОБА_9, з яким позивач товаришує з 1992 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєчасно та в повному обсязі оплачує житлово-комунальні послуги, які надаються у вказаній квартирі, боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не має, що підтверджується відповідними квитанціями та довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 88/32 від 06 квітня 2018 року.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що до грудня 2016 року він вважав, що право власності на спірну частку квартири зареєстровано за його матір'ю, яка була єдиною спадкоємицею після смерті брата; про те, що за життя вона не оформила своїх спадкових прав він дізнався лише з постанови державного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, суд вважає, що позивач добросовісно володіє з моменту смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4), тобто більше десяти років, 1/3 часткою квартири АДРЕСА_1.

При цьому факт проживання позивача у даній квартирі з 1985 року по теперішній час та відсутність заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг свідчать про відкритість та безперервність володіння позивачем чужим майном, яке в даному випадку є безхазяйною нерухомою річчю, оскільки ніким не успадковане, а рішення про передачу цієї нерухомої речі у комунальну власність в установленому законом порядку не приймалось.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем м.Києва, (РНОКПП: НОМЕР_1), право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 69,6 кв.м, житловою площею 41,5 кв.м., яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко