ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 685/407/18
Провадження № 22-ц/4820/138/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю: представника відповідача Дідича А.М.,

представника позивачів ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №685/407/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Христівка» на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року (суддя Бурлак Г.І.) у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Христівка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» в особі Теофіпольського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії, про визнання договорів оренди землі недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 звернулися до суду з позовами до ТОВ «Христівка» про визнання недійсними договорів оренди землі.

Ухвалами Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року справи об'єднано в одне провадження для спільного розгляду.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що кожному із них на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району, зокрема: ОСОБА_6 - площею 2,9817 га кадастровий номер НОМЕР_1, ОСОБА_7 - площею 3,0505 га кадастровий номер НОМЕР_2, ОСОБА_8 - площею 1,8561 га кадастровий номер НОМЕР_3. 21 грудня 2016 року між ними і СФГ «Кузьминці» були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок строком на 7 років. У травні 2017 року їм стало відомо про існування інших договорів оренди цих же земельних ділянок, які укладені 30 липня 2009 року від їх імені з ТОВ «Христівка» строком на 10 років, що зареєстровані 10 серпня 2009 року у Теофіпольському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №45, №42, №44.

Крім того, у договорі з ТОВ «Христівка», який підписано від імені ОСОБА_6 неправильно зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4.

Зазначених договорів з ТОВ «Христівка» не укладали та не підписували, що підтверджується відсутністю їх підписів у договорах, а тому просили визнати їх недійсними.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року позови задоволено частково.

Визнано недійсними:

- договір оренди землі від 30 липня 2009 року між ОСОБА_6 і ТОВ «Христівка» щодо земельної ділянки розміром 2,99 га на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району, належної ОСОБА_6 на підставі державного акта серії НОМЕР_5, кадастровий номер НОМЕР_4 (зазначено в договорі);

- договір оренди землі від 30 липня 2009 року між ОСОБА_7 і ТОВ «Христівка» щодо земельної ділянки розміром 3,0505 га на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району, належної ОСОБА_7 на підставі державного акта серії НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_2;

- договір оренди землі від 30 липня 2009 року між ОСОБА_8 і ТОВ «Христівка» щодо земельної ділянки розміром 1,8561 га на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району, належної ОСОБА_8 на підставі державного акта серії НОМЕР_7, кадастровий номер НОМЕР_3.

Відмовлено позивачам у стягненні витрат на правничу допомогу і судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ «Христівка», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не взяв до уваги, що договори оренди узгоджуються із вимогами постанови Кабінету Міністрів України №220 від 03 березня 2004 року, якою затверджено типову форму договору. Вимоги щодо наявності підпису сторін у графах «Орендодавець» виконано та вказано автентичні дані орендодавців «ОСОБА_6», «ОСОБА_7» і «ОСОБА_8», що законом і договором не заборонено. Судом не враховано, що товариство добросовісно виконує умови договору оренди землі, а орендодавці тривалий час приймають виконання договору оренди належних їм земельних ділянок та отримують орендну плату, погоджену сторонами. Наведене свідчить, що позивачі проявили свою волю на укладення договору оренди землі та довели її до відома інших осіб, оскільки надали копії державних актів, паспорта особи, акт встановлення меж земельної ділянки, акт прийому-передачі землі. Суд проявив однобічність і не врахував, що реєстрація договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного ОСОБА_6 з ТОВ «Христівка», скасована, він втратив чинність і визнав недійсним не чинний договір.

На думку відповідача, судове рішення суперечить вимогам ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна юридична або фізична особа має право мирно володіти своїм майном. За змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Представник позивачів визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачам на підставі державних актів на право приватної власності на землю належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області: ОСОБА_6 - площею 2,9817 га, кадастровий номер НОМЕР_1, ОСОБА_7 - площею 3,0505 га, кадастровий номер НОМЕР_2, ОСОБА_8 - площею 1,8561 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

За договорами оренди між кожним із позивачів та відповідачем від 30 липня 2009 року, зареєстрованими 10 серпня 2009 року у Теофіпольському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №45, №42, №44, ТОВ «Христівка» є користувачем зазначених земельних ділянок.

Підписи орендодавців у договорах відсутні.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про часткове задоволення позову суд мотивував тим, що договори оренди земельних ділянок від 30 липня 2009 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ТОВ «Христівка» підлягають визнанню недійсними, оскільки не підписані орендодавцями, що свідчить про відсутність волевиявлення позивачів на їх укладення. Отримання орендної плати за фактичне користування земельними ділянками не заборонено законом і не свідчить про укладення договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 2 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній станом на 30 липня 2009 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру.

В силу ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, вільне волевиявлення особи на вчинення правочину є обов'язковою умовою його дійсності.

Моментом укладення договору оренди слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, який з урахуванням письмової форми і обов'язкових реквізитів визначається моментом підписання договору у зазначену у ньому дату. Набрання чинності договором оренди законодавець пов'язує із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку.

Наведене відповідає висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року за результатом розгляду справи №575/476/16-ц, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Встановивши, що спірні договори оренди земельних ділянок від 30 липня

2009 року не підписані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 як

орендодавцями, що виключає наявність у них волевиявлення на їх укладення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання договорів недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про проведену уповноваженим органом державну реєстрацію договорів оренди, що підтверджує досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов та дійсність правочинів, з урахуванням наведених законодавчих вимог щодо моменту вчинення правочину та його форми, є безпідставними.

Зазначення у договорах оренди землі від 30 липня 2009 року автентичних даних орендодавців «ОСОБА_6», «ОСОБА_7», «ОСОБА_8» не свідчить про їх волевиявлення на укладення договору оренди землі.

Аргументи ТОВ «Христівка» про надання позивачами під час укладення договорів належним чином засвідчених копій документів, зокрема державних актів про право власності на земельні ділянки, паспортів, актів встановлення меж земельної ділянки, актів прийому-передачі, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому апеляційним судом відхиляються.

Отримання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 орендної плати за користування землею не свідчить про дійсність укладеного з порушенням вимог ст. 203 ЦК України правочину, оскільки не підтверджує волевиявлення позивачів як орендодавців на момент його укладення.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі, що реєстрація договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного ОСОБА_6 з ТОВ «Христівка», скасована і він втратив чинність та не підлягав визнанню недійсним, не заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1. При укладенні 30 липня 2009 року договору оренди землі з ТОВ «Хрестівка» помилково був зазначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4. Такий договір 10 серпня 2009 року був зареєстрований у Теофіпольському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №45. У матеріалах справи відсутні відомості про скасування цієї реєстрації. Фактично ТОВ «Христівка» використовує належну ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Зазначені обставини встановлені також судовим рішенням (постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року) у справі №822/1179/17 за позовом ТОВ «Христівка» до Державного реєстратора виконавчого комітету Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи: СФГ «Кузьминці», ОСОБА_6, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не

встановлено законом.

Посилання ТОВ «Христівка» в апеляційній скарзі на незастосування судом правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» не приймаються апеляційним судом з таких підстав.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, щоб скористатися захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа повинна мати хоч якесь право, передбачене національним законодавством, яке може вважатися правом власності з точки зору Конвенції.

Правомірні очікування набути майно/майнове право за договором підлягають захисту згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у разі дотримання умов щодо його дійсності та (або) у разі добросовісної помилки сторони, яка не є державним органом чи діє не з боку держави.

У справі, що переглядається апеляційним судом, йдеться про укладення договору оренди за відсутності волевиявлення однієї із сторін.

Застосування до спірних правовідносин ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у розумінні «правомірних очікувань»/«законних сподівань» отримати (набути) відповідачем майно (майнове право на майно) за недійсним договором внаслідок відсутності волевиявлення на його укладення однієї із сторін, суперечить визначеній Конвенцією концепції майна та механізмам його захисту.

Тому, практика Європейського суду з прав людини, що знайшла відображення у справі «Стретч проти Сполученого Королівства», не може вважатися джерелом права при розгляді справи за участю сторін.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для

його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Христівка» залишити без задоволення.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай