Провадження № 2/638/4004/19
23 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Куценко К.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Ухвалою суду від 09.08.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
09.09.2019 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
16.09.2019 року вищевказане клопотання було задоволено та призначено судове засідання в режимі відеоконференції.
Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.12.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши вступне слово представника АТ Універсал Банк», дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між ВАТ ««Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №095-2008-947-Р від 27.03.2008 року.
10.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та позичальником було укладено Додаткову угоду №б/н (Додаткова угода №1) до кредитного договору №095-2008-947, відповідно до якої сторони погодили внести зміни до умов Кредитного договору, а саме:
-процентна ставка 9,07% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов договору;
- за користування кредитними коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 38,85%.
23.04.2009 року між відповідачем та позичальником укладено Додаткову угоду №2 згідно умов якої погодили процентну ставку та умови її збільшення.
23.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №095-2008-947-Р від 27.03.2008 року відповідно до якого поручитель в період з 27.03.2008 року по 23.04.2009 року включно, підтверджує правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом за відповідними ставками.
В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №095-208-946-Р від 27.03.2008 року, яким обсяг відповідальності поручителя розширився.
10.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та позичальником було укладено Додаткову угоду №3, відповідно до якої сторони погодили внести певні зміни до умов кредитного договору. 23.04.2009 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та позичальником було укладено Додаткову угоду №4, якою внесено зміни у розмір процентних ставок за користування кредитом.
Враховуючи вищевикладені зміни, 23.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду до договору поруки №095-2008-946-Р, якою було розширено обсяг відповідальності поручителя.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідачі всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом встановлено, що кредитні договіри сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.
Згідно статті 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У відповідності до ч.1,2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідачі своєчасно не погасили суму кредиту та відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідачі не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушили вимоги ст. 530 Цк України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
При цьому, суд зауважує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США ґрунтуються на вимогах закону.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Вказана стаття визначає правовий статус, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію на здійснення валютних операцій та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).
Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз`яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України (пункт 12).
Суд зазначає, що положення частини другої статті 192 ЦК України, частини третьої статті ЦК, Декрет Кабінету Міністрів від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом.
Тому нарахування позивачем процентів у іноземній валюті - доларах США є правомірним.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 533, 554, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-267, 279. 280-283 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
відповідачі ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк