РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14084/19

пр. № 2/759/5791/19

18 грудня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

судді: Скрипник О.Г.

секретарі: Ярошенко Т.М.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дородньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К», третя особа: ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 39761, 10 грн., додаткові витрати у розмірі 1 200,00 грн. на послуги експерта та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 09 березня 2017 року о 18 год. на вулиці Героїв Дніпра, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілю «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, та автомобіля "VOLVO" д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_3 на момент вчиненні ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр-К». Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2017 р. по справі № 756/3927/17 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Позивач та його представник в призначене судове засідання з`явилися, позов підтримали з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ТОВ «Епіцентр-К» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.

ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явився. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в матеріалах справи є заява про слухання справи його відсутності.

З урахуванням наведеного, суд вбачає можливість розгляду справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши спірні правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 березня 2017 року о 18 год. на вулиці Героїв Дніпра, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілю «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, та автомобіля "VOLVO" д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2017 р. по справі № 756/3927/17 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент вчиненні ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр-К».

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Відповідно до Звіту від 20 березня 2017 року № СІ7-88, складений ТОВ «Експертна компанія Укравтоекспертиза - Стандарт», вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 , становить 39761, 10 грн.

Також Позивач поніс додаткові витрати у розмірі 1 200,00 грн. на послуги експерта - оцінювача ОСОБА_4 , який виконав обов`язки по визначенню матеріального збитку завданого транспортному засобу «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією про оплату від 15.06.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Таким чином, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України.

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, з урахуванням ст..ст 22, 1187, ч.1 ст.1188 ЦК України, володільцю автомобіля «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , завдано шкоду майну у розмірі 39761, 10 грн. та витрати у розмірі 1 200,00 грн. на послуги експерта, які повинні бути відшкодовані ТОВ «Епіцентр-К».

За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

У роз`ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди, і виходячи із принципу справедливості та розумності, прийшов до переконання та вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування у розмірі 10000 грн.

Отже, за вказаних обставин та з урахуванням положень діючого законодавства позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки ТОВ «Епіцентр-К» є володільцем транспортного засобу, яким керував винуватець дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню з ТОВ «Будівельний двір».

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 82, 133, 141, 258-259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дородньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» ( , м. Київ, вул.. Братиславська, 11 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 39 761, 10 грн, а також вартість висновку авто товарознавчого дослідження у розмірі 1200, 0 грн;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» ( , м. Київ, вул.. Братиславська, 11 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 0 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» ( , м. Київ, вул.. Братиславська, 11 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2019 року.

Суддя Скрипник О.Г.