Справа № 490/1128/19
н/п 4-с/490/14/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

05 лютого 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив зобов'язати Центральний відділ ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_1, накладеного у виконавчому провадженні №33603290 за постановою "Про арешт майна боржника" від 27.12.2018 року (по справі №2-3-3080/10).

Разом з тим, 09.01.2014 року ОСОБА_1 звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про визнання неправомірними дій державного виконавця Білоуса А.Р. по складанню ОСОБА_2 від 30.11.2012 року опису та арешту нерухомого майна ( предмету іпотеки ) та скасування відповідного акту (по справі №2-3-3080/10).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 протиправними та скасування акту опису та арешту майна відмовлено (суддя Н.П. Черенкова).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 06.08.2015 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2015 року скасовано та постановлено нову.

Розділ VI Цивільно-процесуального кодексу України передбачає вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) і є завершальною стадією цивільного процесу.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Самовідвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв'язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" субєктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Обєктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_3 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Враховуючи викладене, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді,головуючий суддя вважає необхідним, в силу ст. 36 ЦПК України, заявити собі самовідвід по справі №490/1128/19.

Керуючись ст.ст.36, 37, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи №490/1128/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова