Номер провадження: 22-ц/813/2990/19
Номер справи місцевого суду: 515/2044/17
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ГТУЮ в Одеській області - Ківало Л.В.,

представника прокуратури Одеської області Кавун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області на заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача слідчий відділ Слідчого управління прокуратури Одеської області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

19.12.2017 року ОСОБА_1 пред`явив цивільний позов до державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Шушулкова М.Д., третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача слідчий відділ Слідчого управління прокуратури Одеської області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії.

В позовних вимогах ОСОБА_1 посилався на те, що 16.06.2015 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого він отримав у власність земельну ділянку площею 0,0858 га в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, його право власності на зазначений об`єкт зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У листопаді 2017 року він вирішив продати зазначену земельну ділянку фізичній особі, але при підтвердженні його права власності на земельну ділянку отримав інформаційну довідку № НОМЕР_1 , з якої дізнався, що на зазначену земельну ділянку 07.07.2015 р. державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Шушулковим М.Д. накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Також у згаданій довідці зазначається, що особою, майно якої обтяжується, є не він, а ОСОБА_2 , а обтяження накладено з ініціативи СВ СУ прокуратури Одеської області. Однак, на момент внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме на 07.07.2015 р., власником земельної ділянки площею 0,0858 га в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області являвся він ОСОБА_1 .

За таких обставин, позивач вважав, що внесення державним реєстратором Одеського міського управління юстиції до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про накладення арешту на земельну ділянку, власник якої є ОСОБА_2 , являється не правомірним, оскільки на час внесення вказаного запису вказана земельна ділянка перебувала у його власності. Тобто, на думку позивача, діями державного реєстратора його право розпорядження своєю власністю на власний розсуд було обмежено незаконно.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року до участі у розгляді справи у якості належної сторони відповідача залучено Головне територіальне управління юстиції (далі ГТУЮ) в Одеській області, а ОСОБА_3 звільнено від участі у розгляді цієї справи в якості відповідача у зв`язку з тим, що Одеське міське управління юстиції, в якому працювала зазначена особа державним реєстратором, ліквідовано, а ця особа не працює у Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області.

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГТУЮ в Одеській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача слідчий відділ Слідчого управління прокуратури Одеської області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22639938 від 07 липня 2015 року, про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0613, яка розташована в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, винесене державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Шушулковим М.Д.

Знято заборону на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:002: 0613, яка розташована в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, накладену з ініціативи СВ СУ прокуратури Одеської області, реєстраційний номер обтяження 10304211 та вилучити відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 липня 2019 року заяву представника ГТУЮ в Одеській області про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ГТУЮ в Одеській області ставить питання про скасування вищевказаного заочного рішення, та просить постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції ні заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , ні його представник адвокат Дімітренко В.Є. не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили (а.с.26, 127- 129).

В свою чергу, до суду апеляційної інстанції, окрім представника ГТУЮ в Одеській області, з`явився представник прокуратури Одеської області, перший заступник якої окрім іншого, надав суду письмові пояснення, з додатками до них, та із зазначенням причин, з яких прокуратура Одеської області вважає оскаржуване судове рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі (а.с.138-147).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, думку представника прокуратури Одеської області, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухваленого судового рішення і закриття провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги до ГТУЮ в Одеській області про скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії, в якому третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача зазначено Слідче управління прокуратури Одеської області.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, судом не було враховано, що даний спір повинен бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства. Крім того, судом не було враховано, що в якості третьої особи було залучено вищевказане Слідче управління Одеської області, яке не є юридичною особою.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не погоджується з висновками суду, які були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, з огляду на наступні обставини

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. При цьому, виходячи зі змісту положень ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна дієздатність) мають фізичні та юридичні особи.

Проте, як було вказано вище, суд розглянув справу за участю третьої без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Слідчого управління прокуратури Одеської області, який є структурним підрозділом прокуратури Одеської області, та яке не є юридичною особою.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Однак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення у справі, зокрема склад учасників справи, та не вирішив питання щодо залучення у цій справі належної третьої особи - прокуратури Одеської області.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що державним реєстратором неправомірно, як вважає позивач, внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт земельної ділянки площею0858 га, розташованої в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 по кримінальному провадженню №0000153 стосовно ОСОБА_4 , розпочатому за ч. 3 ст. 368 КК України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора, зобов`язати зняти заборони на відчуження та виключити відповідні записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зокрема, позивач вказував на протиправність дій державного реєстратора через внесення 07.07.2015 запису про накладення арешту на земельну ділянку, яка йому належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2015, про що 16.06.2015 внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, виниклий у справі спір, не пов`язаний з вирішенням питання щодо майнового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єктавладних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей майна.

Однак, незважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку цивільного судочинства та не закрив провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду України в своїй постанові від 16.10.2019, справа № 522/6962/18, провадження № 14-365цс19. Так, Велика Палата Верховного Суду вказала, що позовні вимоги, які ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо перевірки поданих для цього документів та наявності в особи, яка звернулася за державною реєстрацією відповідних документів, належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім викладеного, слід зазначити, що за результатами судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №№0000153 за обвинуваченням ОСОБА_2 Малиновським районним судом м. Одеси 06.05.2019 року прийнято ухвалу про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.141-144).

Більше того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 рокускасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 р., у тому числі й з земельної ділянки площею 858 кв.м., розташованої за адресою: с. Приморське, АДРЕСА_1 район, Одеська область (а.с.145-147).

Таким чином, із вказаного часу арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0613, загальною площею 0,0858 га, яка розташована в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, знятий.

Разом з тим, виходячи з викладених обставин, заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24.05.2018 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, з підстав, викладених вище.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване заочне рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід скасувати, оскаржуване заочне рішення скасувати, провадження у даній цивільній справі закрити та повідомити заявнику ОСОБА_1 , що розгляд його справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 377, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській областізадовольнити частково.

Заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача слідчий відділ Слідчого управління прокуратури Одеської області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії, закрити.

Повідомити заявнику ОСОБА_1 , що розгляд його справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра