Справа № 346/5716/17
Провадження № 22-ц/4808/20/19
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей Коломийської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року під головуванням судді Бирич Н.В.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року представник ОСОБА_3 пред'явив позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником домоволодіння з надвірними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Зазначене домоволодіння він придбав у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 22.04.2016 року. При укладенні договору у сторін була домовленість, що протягом двох місяців відповідачі мають звільнити вказаний будинок. Відповідачі в добровільному порядку відмовилися виселитись із зазначеного будинку, чим створюють перешкоди у здійсненні позивачем прав власника. Зокрема, він не може вільно користуватися та розпоряджатися будинком. Представник ОСОБА_3 просив усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів та зобов'язати відповідачів в майбутньому не створювати ОСОБА_3 перешкод в користуванні вищезазначеним майном.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково. Постановлено усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із вказаного домоволодіння. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Зокрема, судом першої інстанції не було враховано того, що договір купівлі-продажу будинку від 22.04.2016 року був укладений ОСОБА_4 під впливом тяжких для неї обставин та на вкрай невигідних для неї умовах, у зв'язку з чим нею було подано позов про визнання зазначеного договору недійсним. Також судом було залишено поза увагою те, що у відповідача ОСОБА_6 є троє дітей, двоє з яких неповнолітні, що підтверджується копією акту про фактичне місце проживання, а тому при виселенні їх з будинку права малолітніх дітей будуть порушені. Не дав належної оцінки суд першої інстанції і запереченню проти задоволення позову третьої особи - Служби у справах дітей Коломийської міської ради, а також проігнорував клопотання представника цієї служби про надання часу для виготовлення передбаченого ст. 19 СК України висновку. Також зазначає, що судом до спірних правовідносин не було застосовано норму ст. 109 ЖК України, на яку посилався позивач ОСОБА_3 у позовній заяві та не визначив відповідачам інше постійне жиле приміщення. Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного будинку, оскільки в разі задоволення зазначеного позову підстав для виселення їх з будинку не буде. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, представник відповідачів просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Відзиву на апеляційну скаргу представника позивача на адресу апеляційного суду не надходило.

В засіданні апеляційного суду представник апелянтів підтримала апеляційну скаргу з вищезазначених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Представник служби у справах дітей Коломийської міської ради зазначила, що в інтересах малолітніх дітей підтримує доводи апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, про залишення апеляційна скарга без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2016 року (а.с.9-10). Даний договір укладено між колишнім власником будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у письмові формі та посвідчено нотаріусом.

У належному позивачу будинку проживають відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим створюють перешкоди позивачу у вільному володінні та користуванні будинком.

Відповідно до даних, які містяться у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 126-130) вбачається, що відповідачі зняті з реєстрації у спірному житловому будинку і зареєстровані за іншими адресами. Зокрема. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, громадянка Російської Федерації, зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2, а колишня власниця спірного домоволодіння ОСОБА_4 зареєстрована у будинку АДРЕСА_3.

У будинку АДРЕСА_1 з 21.09.2018 року зареєстровані члени сім'ї нового власника (а.с. 131-133).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальною для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні обґрунтовано зазначив, що право на володіння та розпорядження спірним майном належать позивачу, та відповідно проживання в ньому відповідачів є незаконним та порушує права позивача.

Тому апеляційний суд погоджуються з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мають бути виселені зі спірного будинку. Відповідачі створюють перешкоди у здійсненні прав власника, який не може вільно користуватися та розпоряджатися будинком, робити у ньому ремонтні роботи та розпоряджатися ним на власний розсуд.

Доводи апелянтів про те, що виселенням будуть порушені права неповнолітніх дітей на користування належним спірним житлом, не заслуговують на увагу, оскільки діти мають проживати разом з батьками або одним із них. При цьому батьки та їхні діти, а також власниця спірного домоволодіння не зареєстровані у цьому будинку, тому проживають у будинку без законних на те підстав після його відчуження іншому власнику.

Доводи апелянтів про те, що відповідно до вимог ст.. 109 ЖК України члени сім'ї власника можуть бути виселені лише з наданням іншого житла, не заслуговують на увагу, оскільки вони не були власниками спірного домоволодіння і підлягають виселенню з інших правових підстав.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідачів в майбутньому не створювати перешкод позивачу в користуванні належним йому на праві власності майном, то в цій частині теж суд дійшов вірного висновку, оскільки суди не вправі вирішувати спори які можуть настати в майбутньому.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 січня 2019 року.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

Л.В. Ясеновенко