Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа №756/591/16

провадження №61-37717св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Кредит ЄвропаБанк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 травня 2018 року у складі судді Болотова Є. В.,

учасники справи:

позивач-відповідач - публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк»,

представник - ОСОБА_4,

відповідач-позивач - ОСОБА_2,

представник - ОСОБА_5,

відповідач - третя особа - ОСОБА_3,

представник - ОСОБА_6,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

2. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Короткий зміст судових рішень

3. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року у складі судді Тітова М. Ю. позов публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі

1 881 804,07 грн та по 14 113,54 грн судових витрат з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, відмовлено.

4. ОСОБА_2 не погодився з ухваленим рішенням, оскаржив в апеляційному порядку.

5. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику.

6. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявник не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, не надав доказів сплати судового збору. Наведені у заяві про звільнення від сплати судового збору обставини не дають підстав вважати, що заявника віднесено до категорії осіб, які, згідно вимог законодавства, звільнені від сплати судового збору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що спір щодо захисту прав споживачів розуміється не лише спір, де позивачем є споживач банківських послуг, але й спір за позовом банку до такого споживача про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором. Вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом нерозривно пов'язані із вимогами банку за первісним та є взаємовиключними одна стосовно іншої. З правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц, провадження №14-57цс18, можна дійти висновку, що споживач, навіть якщо він виступає відповідачем у справі, звільняється від сплати судового збору на будь- якій стадії судового провадження у спорах, пов'язаних із захистом його прав.

Доводи інших учасників справи

9. Інші учасники справи не скористалися правом подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

10. Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

11. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

12. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

13. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

14. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

15. З матеріалів справи слідує, що правовідносини сторін випливають із кредитного договору, укладеного 18 вересня 2008 року між публічним акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_2

16. Публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк», звертаючись з позовом у цій справі, просило стягнути виниклу заборгованість за кредитом з позичальника та поручителя у солідарному порядку.

17. Обґрунтовуючи зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, ОСОБА_2 посилався на те, що пред'явлений ним позов є позовом про захист прав споживач банківських послуг, а відтак, він звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

18. Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху, а в подальшому визнаючи її неподаною та повертаючи заявнику, апеляційний суд виходив із того, що норма частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняє від сплати судового збору лише осіб, які звертаються із позовом про захист прав споживачів до суду першої інстанції. За подання апеляційної, касаційної скарг споживачі не звільняються від сплати судового збору.

19. Апеляційний суд указав, що оскільки рішення оскаржується в повному обсязі, тому судовий збір за подання апеляційної скарги сплачується на загальних підставах, передбачених Законом України «Про судовий збір».

20. Апеляційний суд послався на те, що у визначений судом строк заявник вимоги ухвали суду апеляційної інстанції не виконав, що є підставою для застосуванням статті 357 ЦПК України.

21. Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у статті 356 ЦПК України.

22. Відповідно до положень частини другої статті 357 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

23. Тлумачення частини другої статті 357 ЦПК України, частини третьої статті 185 ЦПК України свідчить, що якщо недоліки апеляційної скарги не усунуті, у строк, встановлений судом, то апеляційна скарга повертається судом.

24. Встановивши, що ОСОБА_2 недоліки апеляційної скарги, які визначені ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2018 року, не усунув, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про повернення апеляційної скарги.

Щодо посилання заявника на пільги, визначені частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

25. У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

26. За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

27. У постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17 викладено правовий висновок про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема, апеляційної скарги.

28. Відступаючи від практики Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року (справа

№ 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) прийшла висновку, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).

29. Висновок апеляційного суду про те, що норма частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняє від сплати судового збору лише осіб, які звертаються із позовом про захист прав споживачів до суду першої інстанції є невірним.

30. Разом із тим, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 в апеляційному порядку оскаржив рішення місцевого суду у повному обсязі як в частині первісного позову, так і зустрічного позову.

31. За позовні вимоги про стягнення заборгованості особа, яка була не згодна з рішенням та подала апеляційну скаргу, зобов'язана була сплатити судовий збір.

32. Судовий збір в частині стягнення заборгованості ОСОБА_2 сплачений не був.

33. В установлені законом строки вимоги апеляційної скарги не змінювались. Заявник не наполягав на відкритті апеляційного провадження лише в частині зустрічного позову.

34. За викладених обставини та з урахування конкретних обставин справи, апеляційний суд прийшов правильного правового висновку, що оскільки апеляційна скарга не була оплачена судовим збором, вона вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

35. Колегія суддів зауважує, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

36. Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

37. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І.М. Фаловська