Провадження № 22-ц/4808/38/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнання дій головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області неправомірними та скасування постанов державного виконавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2018 року в складі судді Бабій О.М., постановлену в м. Івано-Франківську, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнання дій головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області неправомірними та скасування постанов державного виконавця.

Заяву обґрунтовував тим, що державний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження за виконавчим листом №344/6247/2013 поза строком пред'явлення виконавчого документу до виконання, тому, відповідно, неправомірно описав, наклав арешт на майно ОСОБА_3 та залучив суб'єкта оціночної діяльності.

Крім того, державний виконавець наклав арешт на земельну ділянку, власником якої є не ОСОБА_3, а ОСОБА_5

У зв'язку з наведеним просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №344/6247/2013, виданий Івано-Франківським міським судом 15 жовтня 2013 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 03 липня 2013 року, визнати дії головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гаєвського В.В. щодо відкриття виконавчого провадження №52504422, опису та накладення арешту на все майно ОСОБА_3 та призначення суб'єкта оціночної діяльності у виконавчому проваджені неправомірними, скасувати постанову головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гаєвського В.В. від 04 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №52504422 з примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду, виданого 15 жовтня 2013 року, скасувати постанову головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гаєвського В.В. від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні №52504422 про опис та арешт земельної ділянки, площею 0,1523 га, за адресою: вул. Нова, с. Радча, Тисменицький район, кадастровий номер :02:015:0022.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що виконавчий лист №344/6247/2013 повинен був бути пред'явлений до виконання до 20 вересня 2014 року, як зазначено в самому виконавчому листі, а тому державний виконавець в силу статей 25-26 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, проте, за заявою стягувача від 29 вересня 2016 року, постановою головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби від 04 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду, виданого 15 жовтня 2013 року та розпочато процедуру продажу земельної ділянки.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано порушення державним виконавцем статті 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки на яку державний виконавець наклав арешт.

Вважає, що процесуальною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, є зокрема, пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на його пред'явлення.

Зазначає, що вимоги щодо визнання дій державного виконавця незаконними та скасування його постанов є похідними від вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відсутність у заяві посилання на норми, які регулюють порядок оскарження дій державного виконавця та слова «скарга» не могли бути підставою для відмови суду у розгляді вказаних вимог. Крім того, заява прийнята судом до розгляду та не повернута в порядку статті 185 ЦПК України.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України сторонами не подавався.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлялися а тому, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист відповідає вимогам ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». У випадку незгоди з діями державного виконавця чи його рішеннями, заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку визначеному ст.ст. 447-451 ЦПК України, а не в порядку статті 432 ЦПК України.

Даний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасним з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 липня 2013 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №663/МК від 21 грудня 2007 року у розмірі 51 578,35 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 412 265,75 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду 15 жовтня 2013 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист №344/6247/2013.

Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 369 ЦПК в редакції чинній на час подання заяви суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таку ж норму містить ст. 432 ЦПК України зі змінами від 15 грудня 2017 року

За змістом частини третьої статті 432 ЦПК України, суд розглядає таку заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Однак, в порушення наведеної норми суд першої інстанції не повідомив стягувача - ПАТ КБ «Надра» про розгляд такої заяви, не повідомив іншого боржника - ОСОБА_7 , чим позбавив їх можливості реалізувати процесуальні права та захистити свої інтереси у визначений процесуальним законом спосіб.

Також судом не досліджено матеріали виконавчого провадження, що дало б суду можливість встановити всі обставини, що стосуються виконання судового рішення та впливають на вирішення спірної заяви по суті.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4 задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта