Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області Кириченко Вікторія Вікторівна, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Василівського районного суду Запорізької області, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишилася спадщина однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1996 року, укладеного та зареєстрованого на товарній біржі «Гілея» за №1203/2936. Після смерті батька позивачка є єдиною спадкоємицею, оскільки інші спадкоємця, які мали право на обов`язкову частку, а саме дружина померлого ОСОБА_3 , та син померлого ОСОБА_2 , відмовилися від обов`язкової частки на квартиру. У квітні 2019 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що неповнолітні та малолітні особи не можуть бути членами біржі та даний договір повинен був бути нотаріально посвідчений. Враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Василівського районного суду від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду від 08 листопада 2019 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує.

Представник відповідача Приморської сільської ради Василівського району

Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечують, просять розглянути на розсуд суду.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В. в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18.10.2018 року Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с.7).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 залишилася спадкове майно однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1996 року, укладеного та зареєстрованого на товарній біржі «Гілея» за №1203/2936.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18.08.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Василівської райдержадміністрації, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько записаний як « ОСОБА_4 », мати записана як « ОСОБА_6 » (а.с.6).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до довідки №51 від 21.03.2019 року, та довідки про склад сім`ї №4081 від 19.12.2017 року виданої Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований з 1996 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані: донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які зареєстровані по теперішній час (а.с.11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.1996 року, реєстраційний №1203/2936, ОСОБА_9 , проживаюча в АДРЕСА_1 , діюча від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 1984 року народження,

ОСОБА_11 , проживаючий в Курській області, Рильський район, с. Кострова, та ОСОБА_4 , проживаючий в АДРЕСА_2 , уклали договір про наступне: ОСОБА_9 продала 1/3 частину, ОСОБА_10 продав 1/3 частину, ОСОБА_12 продав 1/3 частину, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_3 ; Вказана в пункті 1 Договору квартира загальною площею 39,40 кв.м складається із однієї кімнати жилої площі 17,70 кв.м.; Квартира, що відчужується належить продавцям: ОСОБА_9 1/3 частина, ОСОБА_10 1/83 частина, ОСОБА_11 1/3 частина на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Василівського БТІ 03 лютого 1994 року, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Василівським районним бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1996 року №1010; Продавці свідчать, що квартира яка відчужується до теперішнього часу не продана, не подарована, не закладена та не знаходиться під арештом; Квартира продана за 240000000 карбованців, які продавці отримали до підписання Договору; Продавець зобов`язується звільнити квартиру з членами своєї родини не пізніше 19 серпня 1996 року та сплатити до вказаного строку всі витрати, пов`язані з утриманням квартири, а покупець дає згоду на проживання продавців в квартирі до цього строку (а.с.17).

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомості діяв Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.

Статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення правочину, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

У п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 14 серпня 1996 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, у відповідності до вимог ст. 227 ЦК України договір підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації.

За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу) закон дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.), який

набрав чинності з 01.01.2004 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч.3,4 ст.334 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

Так, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_4 .

Як вбачається зі спадкової справи №134/2018 заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Кириченко В.В., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцями є його донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, дружина спадкодавця ОСОБА_3 , яка відмовилася від прийняття спадщини за законом, та син спадкодавця ОСОБА_2 , який теж відмовився від прийняття спадщини за законом (а.с.46-54).

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі

підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2019 року №281/02-31 відповідно до якої позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який проживав у АДРЕСА_1 (а.с.10).

Таким чином, враховуючи, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності померлому ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом: дружина спадкодавця ОСОБА_3 , син ОСОБА_2 , відмовилися від прийняття спадщини за законом, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області Кириченко Вікторія Вікторівна, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 )право власності на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова