Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 111/2150/13-ц

провадження № 61-24083сво18

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Стрільчука В. А., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Керченський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері,

відповідачі: Ленінська районна державна адміністрація, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Автономної Республіки Крим на рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року у складі судді Трубнікова Ю. Л. та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року у складі колегії суддів: Кустової І. В., Притуленко О. В., Ломанової Л. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2013 року Керченський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим від 18 квітня 2007 року затверджено проект землеустрою з відведення земельних ділянок та передано відповідачам у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 30,0 га пасовищ (по 2,0 га кожному) із земель запасу за межами населених пунктів Батальненської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим.

На підставі зазначеного розпорядження відповідачами отримані державні акти на право власності на ці земельні ділянки.

Вказане розпорядження прийнято з порушенням земельного та водного законодавства, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться на відстані 100 м від урізу води Чорного моря; проекти землеустрою з виносу меж водоохоронних зон на території Батальненської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим не розроблялися та межі водоохоронних зон в натурі не виносилися.

Позивач просив суд визнати розпорядження Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим від 18 квітня 2007 року № 383 недійсним, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки видані відповідачам та зобов'язати останніх повернути данні земельні ділянки Ленінській районній державній адміністрації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що межі прибережної захисної смуги Чорного моря на території Батальненськоі сільської ради не встановлені (за відсутністю проекту землеустрою з виносу меж прибережної захисної смуги) на час передачі спірної земельної ділянки у власність відповідачам, належних та допустимих доказів того, що ця земельна ділянка належить до земель водного фонду матеріали справи не містять.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року апеляційну скаргу заступника прокурора Автономної Республіки Крим відхилено. Рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу заступника прокурора Автономної Республіки Крим, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

31 грудня 2013 року заступник прокурора Автономної Республіки Крим через засоби поштового зв'язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який включає графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі і межах, встановлених законодавством.

У квітні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від відповідачів по справі надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому просять касаційну скаргу заступника прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2014 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано із Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим справу № 111/2150/13-ц.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року касаційну скаргу із доданими до неї матеріалами у справі № 111/2150/13-ц передано до Верховного Суду.

Оскільки станом на 02 липня 2018 року через тимчасову окупацію частини території України справа на адресу суду касаційної інстанції не надійшла, що унеможливило її розгляд у касаційному порядку, ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року направлено до Апеляційного суду міста Києва копії матеріалів касаційного провадження № 61-24083ск18 у справі № 111/2150/13-ц за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок, з метою визначення суду для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження, в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2018 року підсудність матеріалів, отриманих з Верховного Суду про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок, визначено Голосіївському районному суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року визнано судове провадження у цивільній справі № 111/2150/13-ц за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів, - втраченим.

Відновлено частково втрачене судове провадження в цивільній справі № 111/2150/13-ц, яка розглядалась Ленінським районним судом АР Крим, в частині оскаржених рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року та ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року.

У грудні 2018 року матеріали часткового відновленого втраченого судового провадження по цивільній справі № 111/2150/13-ц надійшли до Верховного Суду та передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2019 року справу № 111/2153/13-ц передано на розгляд Обєднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що ця справа, через тимчасову окупацію частини території України, на адресу суду касаційної інстанції не надійшла, що унеможливило її розгляд у касаційному порядку.

Проте ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року відновлено частково втрачене судове провадження в цивільній справі № 111/2150/13-ц, яка розглядалась Ленінським районним судом АР Крим в частині оскаржених рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року та ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про можливість розгляду цієї справи по суті у зв'язку з частковим відновленням втраченого судового провадження, яке відновлено лише в частині оскаржених судових рішень.

Разом із тим у справах: № 2/262/1657/2013, № 255/1429/13-ц, № 2-1097/2012 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив протилежний висновок, закривши касаційне провадження у справі з аналогічних підстав, і це свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення частини четвертої статті 494 ЦПК України, а саме - вирішення питання про можливість розгляду касаційної скарги після часткового відновлення судового провадження (відновлення лише в частині оскаржених судових рішень).

Позиція Верховного Суду

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про необхідність закриття касаційного провадження, з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втраченого у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Згідно частин третьої, четвертої статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, з урахуванням того, що судове провадження у справі відновлене тільки частково і неможливий розгляд касаційної скарги, Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду вважає, що відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2014 року касаційне провадження підлягає закриттю.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, то підстави для відступу Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справах: № 2/262/1657/2013, № 255/1429/13-ц, № 2-1097/2012, відсутні.

Керуючись статтями 260, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 111/2153/13-ц за касаційною скаргою заступника прокурора Автономної Республіки Крим на рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2013 року у справі за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

В. А. Стрільчук

М. Є. Червинська