ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3053/15-ц Номер провадження 22-ц/814/785/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

06 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача Гальонкіна С.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2015 року у складі головуючого судді Яковенко Н.Л., ухвалене в залі суду в м. Полтаві, відомості про складання повного тексту відсутні, у справі № 552/3053/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Роз'яснено строки і порядок оскарження рішення суду.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, який направив апеляційну скаргу засобами поштового зв'язку 23 січня 2019 року.

Одночасно в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження, в якому посилаючись на норми ст. 352, 354 ЦПК України зазначає, що тридцятиденний строк на апеляційне оскарження він пропустив з тих підстав, що він не був присутній в судовому засіданні під час ухвалення рішення, а копії рішення його представник отримав 11 січня 2019 року. З цих підстав вважає, що тридцятиденний строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 41, 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Аналогічні висновки висловлені Європейським судом з прав людини й у справі «Устименко проти України», №32053/13, п. 46, п. 47, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року, в якому серед іншого зазначено, що відхід від принципу верховенства права, одним з основоположних аспектів якого є принцип правової визначеності (дотримання принципу res judicata) можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Надавши оцінку підставам, викладеним апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суддя-доповідач вважає, що вони не свідчать про поважність пропуску встановленого законом процесуального строку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судове засіданні 24 вересня 2015 року було проведено без участі відповідача (а.с.72).

На момент розгляду справи та ухвалення рішення, суд першої інстанції керувався нормами чинного на той момент Цивільного процесуального кодексу України (в редакції ЗУ № 1618-IV від 18.03.2004 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції ЗУ № 1618-IV від 18.03.2004 р.) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Редакція чинного на даний час ЦПК України (ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017р.) набула чинності 15.12.2017 року.

Доводи апелянта про те, що строк на оскарження рішення суду від 24.09.2015 року встановлений тридцять днів є безпідставними, оскільки цей строк є присічним, визначався на момент чинності ЦПК України (в редакції ЗУ № 1618-IV від 18.03.2004 р.) та повинен дотримуватися особою при реалізації права на оскарження.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2 видана нотаріально посвідчена довіреність представляти його інтереси на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

З матеріалів справи вбачається, що вперше після ухвалення рішення суду представник відповідача ОСОБА_6 05 листопада 2018 року подала заяву до суду про ознайомлення з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів долучених до справи (включаючи фотокопії та ксерокопії) (а.с.81). Як слідує з відмітки на цій заяві, представник відповідача ОСОБА_6 з матеріалами справи ознайомилася в повному обсязі без обмежень у часі 16 листопада 2018 року.

В подальшому, інший представник відповідача ОСОБА_8 19 грудня 2018 року звернувся до суду із заявою про видачу йому копії судового рішення, яку отримав 11 січня 2019 року (а.с.83).

Враховуючи зазначені вище обставини, та те, що всі представники згідно довіреності наділені однаковим обсягом прав на представлення інтересів відповідача ОСОБА_2 та вчиняли дії виключно в його інтересах, суд критично відноситься до твердження позивача про те, що він дізнався про рішення суду лише 11 січня 2019 року, оскільки в даному випадку момент, з якого повинен обчислюватися строк, виник з 16.11.2018 року.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що відповідач мав право реалізувати своє право на оскарження протягом десяти днів. Разом з тим, апеляційна скарга подана 23.01.2019 року, що вказує на недотримання відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду від 24.09.2015 року з неповажних причин.

Зважаючи на норми закону та обставини, якими обґрунтовується клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду, суддя-доповідач приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними, оскільки відповідач у встановлений законом строк не скористався правом на оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин необхідно апеляційну скаргу залишити без руху з наданням строку для подачі заяви з наведенням інших підстав для поновлення строку на оскарження рішення місцевого суду.

Окрім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки при її подачі судовий збір, відповідно до п. 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», не сплачено.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

На момент подачі позову до суду, судовий збір був сплачений в розмірі 243,60 грн. Тому, судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 365,40 грн. (243,60х150%=365,40).

Таким чином, оплаті відповідачем підлягає судовий збір у розмірі - 365 грн. 40 коп. Оригінал квитанції необхідно надати на адресу суду.

Оплата повинна здійснюватися за реквізитами:

отримувач: УДКСУ у м. Полтаві;

код отримувача ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача МФО: 899998;

розрахунковий рахунок отримувача: 0006;

код класифікації доходів бюджету: 22030101 Судовий збір (Державна судова

адміністрація України, 050).

Окрім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 та п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки в апеляційній скарзі не зазначено всіх учасників справи (зокрема - третю особу) та не надано копій апеляційної скарги з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Також учасник справи ОСОБА_3 має процесуальний статус позивача у справі, тоді як апелянтом його процесуальний статус зазначено - відповідач. Таким чином, текст апеляційної скарги, по формі та змісту відповідно до ст. 356 ЦПК України, повинен бути наданий апеляційному суду разом з копіями відповідно до кількості учасників у справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху з наданням строку для подачі заяви про поновлення строку із зазначення інших підстав та усунення решти зазначених недоліків, роз'яснивши скаржнику, що у разі невиконання в повному обсязі вимог даної ухвали упродовж десяти днів з моменту її отримання, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Керуючись ст. ст. 354, 357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Визнати наведені ОСОБА_2 підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2015 року - неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2015 року - залишити без руху.

Надати строк для подачі заяви з наведенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та усунення решти недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Роз'яснити апелянту, що у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, якщо він не звернеться до апеляційного суду із заявою з наведенням інших підстав для поновлення строку на оскарження рішення місцевого суду та не усуне решту недоліків в повному обсязі протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду (підпис) С.А. Гальонкін

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.А. Гальонкін