Справа № 716/2069/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 25176,81 грн. за кредитним договором б/н від 13.07.2010 року, а також понесені судові витрати. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.07.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором.

Станом на 04.11.2018 року відповідач ОСОБА_2 порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустив заборгованість в розмірі 25176,81 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2470,16 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 9940,74 грн.; пенею в розмірі 11090,82 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу процента складова 1175,09 грн.

Відповідач неодноразово повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, однак вимоги щодо повернення кредитних коштів згідно кредитного договору ним виконані не були. З цих підстав просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору б/н від 13.07.2010 року у вказаному розмірі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Відповідач визнав наявність у нього заборгованості за кредитом та згідний її погасити, проте в меншому розмірі. Наявність заборгованості пояснив тим, що він особою з інвалідністю ІІІ групи, в звязку із чим в нього бракує коштів для погашення кредиту.

Заслухавши доводи відповідача, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2010 року відповідач ОСОБА_2 здійснив свій особистий підпис в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, вступивши таким чином із позивачем ПАТ «Приват Банк» в кредитні договірні правовідносини (а.с. 10).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Таким чином, відповідно до укладеного між сторонами вищезгаданого договору б/н від 13.07.2010 року відповідач ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» відповідач ОСОБА_2 зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, сплачувати нараховані за період користування кредитом відсотки, комісії за користування кредитом, штрафів, інших витрат, а також наслідки та відповідальність у разі порушення взятих позичальником та Банком взятих на себе зобовязань (а.с. 12-26).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору повністю. В свою чергу, відповідач не дотрималася умов передбачених договором.

На даний час, ОСОБА_2, істотно порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору, в результаті чого допустив заборгованість в розмірі 25176,81 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2470,16 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 9940,74 грн.; пенею в розмірі 11090,82 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу процента складова 1175,09 грн., що вбачається із розрахунку (а.с. 6-9).

За вказаних обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором б/н від 13.07.2010 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2470,16 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 9940,74 грн. доведена та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача нарахованої в розмірі 11090,82 грн. пені, то суд вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до ст. 264 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.

Судом встановлено, що при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.2.2 Договору клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. З копії розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач допустив заборгованість перед банком за тілом кредиту в розмірі 2470,16 гривень, а пеня нарахована банком за прострочення виконання відповідачем зобовязань щодо повернення кредиту в розмірі 11090,82 гривень. Тобто, розмір пені значно перевищує розмір тіла кредиту, що, на думку суду, є підставою для застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення суми пені до 9000 гривень. При зменшенні пені суд враховує і ту обставину, що своєчасна несплата основної суми боргу відповідачем повязана із його інвалідністю, що ускладнює його фінансове становище повязане із необхідністю нести додаткові витрати. Ця обставина, на думку суду, має істотне значення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому, вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1175,09 грн. не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1762 грн.

На підставі викладеного ст.ст. 3, 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» (р/р №3111, МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору № б/н від 27.10.2016 року в розмірі 21410 (двадцяти однієї тисячі чотирьохсот десяти) гривень 90 копійок, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2470,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9940,74 грн.; пені 9000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» (р/р №3111, МФО 305299, ) судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору, в розмірі 1762 (однієї тисячі семисот шістдесяти двох) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складення повного судового рішення 08.02.2019 року.

Суддя Я.С. Стрілець