_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/8/19
УХВАЛА

07.02.2019 року Київський районний суд м. Одеси в складі :

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича, боржник - ОСОБА_1, стягувач -ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року заявникОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича, в якій просить: визнати дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка В.В. з прийняття постанови про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні №54426730 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 - неправомірними; зобов'язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка В.В. скасувати постанову про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні №54426730 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги і зазначив, що у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження №54426730 з примусового виконання виконавчого листа №520/17604/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси від 25.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання його доньки ОСОБА_6 до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Гуменюка В.В. від 03.03.2018 року накладено арешт на все майно боржника. У власності заявника знаходиться трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2, а також 1/2 квартири АДРЕСА_2. Загальна вартість нерухомого майна в будь-якому разі є в декілька десятків разів більшою ніж розмір неправомірно нарахованої державним виконавцем заборгованості. Одразу після здійснення перерахунку аліментів згідно вимог ухвали ОСОБА_4 було оплачено аліменти в повному обсязі та з того часу жодна заборгованість відсутня. Та вже після сплати перерахованого на підставі ухвали суду розміру аліментів, державним виконавцем незрозуміло з яких причин було прийнято постанову про арешт майна боржника, що є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження.» На момент накладення арешту заборгованість була відсутня, тож підстав для накладення арешту не було. Протягом всього часу заявник ОСОБА_4 вчасно сплачує аліменти, заборгованість відсутня, а накладення арешту на все майно боржника є неспівмірним із сумами стягнення, що порушує права ОСОБА_4 як власника.

Представник заявника ОСОБА_8 підтримала вимоги скарги та просила задовольнити.

Державний виконавець вимоги скарги не визнав і пояснив, що винесення постанови про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54426720 було здійснено відповідно до вимог законодавства. Ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлюють, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець звертає стягнення на майно боржника. У боржника ОСОБА_1 на час винесення постанови виникла відповідна заборгованість.Також державний виконавець висловив у судовому засіданні переконання, що майно боржника повинно перебувати під арештом до 2032 року, тобто до повноліття дитини, для гарантованого забезпечення оплати аліментів.

Надаючи пояснення по справі, заявник та його представник заявили, що на теперішній час заборгованість відсутня, наявність арешту щодо майна позивача порушують його законні права.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників та заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

03.03.2018 року державним виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюк Валентином Вікторовичем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надаючи оцінку обгрунтованості дій державного виконавця, суд керується Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з ст.1 даного закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлює ст. 2 того ж закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд вважає, що дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54426720 були законними і обґрунтованими. Але обтяження у вигляді арешту на майно порушує права заявника.

Загальна Декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950) визначають наступне . Ст. 17 Загальної декларації проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Ст. 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (ст.ст. 13,41,142,143), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (ст.ст. 1,13), гарантії права власності та обов'язки власників (ст.ст. 13 і 41).

Керуючись ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Зобов'язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича скасувати постанову про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54426720 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/17604/15-ц від 25 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У задоволенні вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуменюка Валентина Вікторовича щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 03.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54426720 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде складено у строк до 12.02.2019 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.