Справа № 510/1700/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність.

Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заповіту від 11.05.2017р., оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.06.2019р.; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (дата заведення спадкової справи 21.02.2019р.); копія договору купівлі-продажу від 25.03.2014р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельна ділянка) від 26.03.2014р.; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість (будинок) від 20.12.2012р.; копія свідоцтва про право власності на нерухомість (житловий будинок) від 20.12.2012р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість (земельну ділянку) від 26.03.2014р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.06.2019р. (дата заведення спадкової справи 21.02.2019р.).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_10 , діюча через свого представника, звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши, що 25.03.2014р. між нею та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості та земельної ділянки. Тоді ж між сторонами був письмово укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого позивачка купила, а відповідачі продали житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,25 га (присадибну) за цією ж адресою. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2012р. вищевказаний житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (її чоловікові) кожному по Ѕ його частини. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.2014р. земельна ділянка площею 0,25 га належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

На час укладення договору купівлі-продажу від 25.03.2014р. позивачці ці обставини не були відомі, продавці запевнили її, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 являються власниками нерухомості, показали технічні документи. У договорі-купівлі продажу продавцем була вказана ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 підтвердила те, що вона є їхньою донькою, що вона представляє батька у договірних відносинах, і, взагалі, сама ОСОБА_3 , як дружина ОСОБА_8 і співвласник спірної нерухомості, має право на продаж спільного сумісного майна, так як діє у цивільних відносинах і від імені чоловіка також.

Таким чином, у березні 2014р. позивачка передала відповідачам обумовлену суму, гроші були сплачені саме за купівлю житлового будинку та земельної ділянки, це підтверджується доводами позивачки, викладеними у позові, та не заперечується відповідачами. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змогу засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачка користується придбаною нерухомістю, доглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі, обробляє земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, за життя він склав заповіт від 11.05.2017р. на ім`я доньки ОСОБА_2 . З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачка неодноразово зверталася до колишніх власників (у тому числі і до ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею за заповітом після смерті батька), однак, відповідачі від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки не реагують, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо і через те, що ОСОБА_2 , яка була вказана продавцем на час укладення договору купівлі-продажу (у 2014р.) не рахувалася зареєстрованим власником спірного майна - відповідних часток будинку та земельної ділянки (що належали її нині померлому батькові), а фактично представляла інтереси батька, після смерті якого у 2018р. вона прийняла спадщину за заповітом. Оскільки ОСОБА_2 на представництво інтересів батька повноважень не мала, слід вважати, що ОСОБА_3 , як дружина, діяла у договірних відносинах від свого імені та від імені свого чоловіка. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок та землю на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передала продавцям обумовлену суму, продавці передали документи, нерухомість (житловий будинок та землю) в натурі. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину вселилася до придбаної житлоплощі, виконала поточний ремонт, постійно наглядає за збереженням майна, обробляє земельну ділянку - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, позивачці нерухомість (житловий будинок та земельна ділянка), якою вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може нею розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються доводами позивачки, які відповідачі визнали, крім того, обставини продажу, передачі грошей самі відповідачі не заперечують. Самому ОСОБА_8 було відомо про угоду, він жодних претензій до позивачки не пред`являв. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивачки з цього приводу відповідачами не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат.

Крім того, засвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку також неможливо і з причини того, що на час проведення угоди у договору купівлі-продажу був помилково вказаний неналежний продавець ОСОБА_2 замість ОСОБА_8 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів (що стосується ОСОБА_8 , то спочатку його обов`язки, як власника майна, а потім і ОСОБА_2 , як спадкоємця) щодо житлового будинку та присадибної ділянки та встановленні права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на житловий будинок і землю за позивачкою (у тому числі керуючись положеннями законодавства щодо добросовісного набувача).

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 330, 334, 388, 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Договір купівлі-продажу від 25.03.2014 року, згідно із яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діюча від свого імені та від імені ОСОБА_8 , продали, а ОСОБА_1 купила житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером :02:001:0292, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані по АДРЕСА_1 - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина Республіки Німеччина № НОМЕР_1 , виданий 18.10.2016р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими побудовами (загальною площею 68,10 кв.м., житловою площею 51,30 кв.м., підсобною площею 16,80 кв.м.) по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером :02:001:0292, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 ,

-що належали ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник