Справа № 308/5460/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

секретаря: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року у справі №308/5460/17 (Головуючий: Бедьо В.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 лютого 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про що зроблено відповідний запис №47 і від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Позивач зазначає, що через суттєві фінансові складнощі у родині, вкрай незадовільний стан здоров'я доньки ОСОБА_5 було вирішено, що ОСОБА_4 поїде на заробітки до Німеччини, куди після офіційного працевлаштування та оренди належного житла зможе забрати дітей для проживання та надати необхідне лікування для доньки.

Позивач перебуваючи у Німеччині під час розмови з відповідачем була повідомлена ним, що той категорично заперечує щодо проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір'ю. Переїзд позивача для працевлаштування до Німеччини був здійснений певною мірою лише в інтересах дітей, щоб забезпечити їх матеріальним достатком, найкращою середньою та вищою освітою, високим медичним і соціальним захистом, який зможе надати одна з найрозвинутіших країн Європи.

Відповідач ОСОБА_3 насильно та умисно утримує у себе малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, здійснює тиск на дітей, підбурює до негативного ставлення до своєї матері, забороняє спілкуватися та зустрічатися з матір'ю та бабусею.

Позивачем з'ясовано, що Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області було прийнято висновок №340/03-38 від 18.04.2016 року, яким було визначено місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із батьком ОСОБА_3. Із вказаним висновком позивач не погоджується з тих підстав, що вона не знала про розгляд Органом опіки та піклування чи комісією із захисту прав дитини вказаного питання, оскільки ніхто її про такий розгляд не повідомив, вказане рішення (висновок) прийнято виключно в інтересах батька, без жодного належного та допустимого доказу, тобто з порушенням норм закону, адже жодних виняткових обставин, які б вказували на можливість визначення місця проживання дітей з батьком на її переконання не існує.

ОСОБА_4 зареєстрована на постійній основі з 10.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою реєстраційного бюро м.Фюрт від 17.08.2016 року.

Відповідно до договору оренди квартири від 14.07.2016 року ОСОБА_4 орендує безстроково квартиру за вищезазначеною адресою з правом прийому та реєстрації на проживання до неї родини, у тому числі дітей.

Згідно посвідчення про працевлаштування від 23.12.2016 року позивач була працевлаштована в АТ Йормас, які також надали їй позитивну характеристику.

Витягом з електронного реєстру доходів та податків за 2016 рік від 04.01.2017 року позивачем ОСОБА_4 справно сплачуються усі податки та збори, що підтверджує її офіційний статус у Німеччині, сумлінне ставлення до своїх обов'язків та соціальні гарантії, що надаються їй державою.

Укладений трудовий договір між ОСОБА_4 та ТОВ АЛДІ від 01.02.2017 року на невизначений час підтверджує її офіційне працевлаштування та можливість займатися вихованням дітей, оскільки щотижневий час складає 18,75 год..

Позивач зазначає, що спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, чудово відноситься до дівчат, у 2016 році отримала особисте страхування, що підтверджується карткою серії АОК BAYERN №108310400, яким можуть скористатися ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивач переконаний, що батько не зможе дати дітям ні належного виховання та розвитку, належної Європейської освіти, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дітей умов проживання.

Враховуючи те, що відповідач офіційно працевлаштований повний робочий день і по змінам, то діти весь час проживають з його мамою і навіть ночують більшість днів, що на думку позивача підтверджує факт ухилення відповідача від своїх прямих обов'язків по вихованню доньок, крім того умисно, неправомірно не надає можливості виховувати дітей позивачу. Позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із доньками.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила визнати неправомірним та скасувати висновок Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області №340/03-38 від 18.04.2016 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3 та визначити місце проживання малолітніх дітей з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини на свою користь.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, що шлюб між сторонами було укладено 05.02.2005 року і від даного шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Будапешт, що підтверджується Виписками із Свідоцтва про народження від 08.10.2007 року із перекладами з угорської мови на українську і діти є громадянами України.

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2016 року за позовом ОСОБА_2 і з рішення суду вбачається, що нею не ставилося питання про визначення місця проживання дітей разом із матір'ю оскільки вже на той час вона фактично проживала у Німеччині, усе кинула на Україні та поїхала за кордон, діти їй потрібні не були, у зв'язку з чим догляд за дітьми здійснював тільки батько.

ОСОБА_2 за кордоном перебуває із липня 2015 року і саме з того моменту ОСОБА_3 сам проживає разом із своїми - доньками за адресою: АДРЕСА_2

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 офіційно працевлаштований на ТОВ «Плодоовоч-Уж» на посаді старшого менеджера, отримує стабільний заробіток, що стверджується довідкою по місцю роботи, крім того, керівництво дозволяє відлучатися під час робочого дня по сімейним справам пов'язаним з дітьми. Позивач переконаний, що його діти повинні проживати разом із ним, як це вже триває два роки та не порушує їхній звичний режим та стиль життя, зміни якого принесуть зайві емоційні хвилювання та страждання, які дітям вже раніше довелося пережити після від'їзду їх матері за кордон.

Для покращення емоційного стану дітей у зв'язку із сімейними обставинами та для покращення їх рівноваги, ОСОБА_3 з дітьми відвідує дитячого психолога.

ОСОБА_3 проживає разом зі своїми доньками у власному будинку, який належить йому, ОСОБА_2 та донькам на праві спільної часткової власності та земельна ділянка площею 0,083 га.. Діти забезпечені власним житлом саме на Україні, мають усі створені їх батьком житлові умови для їх повноцінного проживання, навчання, лікування і є не зрозумілим, чому діти повинні змінювати місце свого постійного проживання в Україні на місце проживання в Німеччині, яке є орендованим ОСОБА_2 та не зрозуміло, які умови для проживання дітей створені за вказаною адресою, невідомо також хто саме там є зареєстрованим та проживає крім ОСОБА_2. Разом з тим, мати дітей ОСОБА_2 два роки тому покинула дітей, щоб влаштувати своє подальше життя, не цікавиться дітьми, не відвідує їхні шкільні свята, її не цікавив їх внутрішній стан, їх хвилювання, вона не піклувалася про них як мати, тому для дівчат ОСОБА_3 є не тільки батьком, а такий замінив дітям і матір.

На підставі звернення ОСОБА_3 Орган опіки та піклування було надано висновок №340/03-38 від 18.04.2017 р., згідно якого було прийнято рішення за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком. Малолітні діти проживають разом із батьком в належних умовах для проживання, що стверджується Актом обстеження умов проживання від 22.03.2016 року, батько одноособово слідкує за станом здоров'я дітей, приводить їх на профілактичні огляди до сімейного лікаря, що підтверджує довідками медичних закладів.

ОСОБА_3 зазначає, що одній із доньок ОСОБА_5 необхідно приділяти більше уваги та слідкувати за її станом здоров'я, оскільки вона є дитиною-інвалідом, хворіє на дитячий церебральний параліч, що підтверджується випискою з протоколу ЛКК №014/532 від 21.05.2014 року, а також цей діагноз вказаний на сторінці у медичній картці дитини, у зв'язку з чим два рази на рік їй необхідно проходити курс реабілітації, курси масажу і всім цим вже два роки займається одноособово батько дітей без участі та без будь-якої матеріальної і психологічної допомоги ОСОБА_2.

Доньки навчаються у Шишлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з угорською мовою навчання, що підтверджується Довідками №272 та №273 від 29.05.2017 року, їх успішність у навчанні підтверджується їх табелями за 2016-2017 рік, що є виключно заслугою їх батька, який з ними займається та приділяє час, останній відвідує усі батьківські збори, є активним членом батьківської ради, займається, загальнокультурним розвитком дівчат, доньки відвідують приватні уроки репетитора з англійської мови, Ужгородську дитячу школу мистецтв, а ОСОБА_6 навчається у театральному класі, що підтверджується довідкою навчального закладу.

Позивач позитивно характеризується по місцю роботи та проживання.

Позивач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не має свого власного житла за кордоном, орендує одну кімнату, а тому на його думку існує ризик того, що діти можуть будь-який момент залишитися за кордоном без житла, або ж відповідач за зустрічним позовом може змінити в майбутньому конкретне місце проживання дітей, в результаті чого батько взагалі може втратити будь-який зв'язок із дітьми.

ОСОБА_3 також зазначає на наступні можливі негативні наслідки у випадку визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, так як заробітна плата становить біля 1 000,00 Євро, а згідно Договору оренди квартири, за квартиру комунальні послуги вона віддає половину свого доходу, відтак залишок заробітної плати залишається зовсім невеликий, порівняно із цінами у Німеччині, внаслідок чого така не зможе належним чином утримувати дітей, відсутність рідних, які зможуть допомогти у вихованні дітей. ОСОБА_2 офіційно працевлаштована в Німеччині, її середня заробітна плата становить 1 000,00 Євро на місяць, які витрачає лише на власні потреби, не дивлячись на те, що одна із їх доньок потребує участі в додаткових витратах на лікування у зв'язку зі станом здоров'я.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 за час свого проживання у Німеччині вже змінювала своє місце роботи, ОСОБА_3 просив суд присудити стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн. аліментів, щомісяця, до досягнення ними повноліття та визначити місце проживання дітей разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури, Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів задоволено частково.

Малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати при батькові - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 30.08.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн. та 704, 80 грн..

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача за збільшеним первісним позовом задовольнити повністю, а у задоволені зустрічного позову відмовити.

ОСОБА_3 у поданій ним апеляційній скарзі просить рішення суду у частині стягнення аліментів за його зустрічним позовом на утримання двох малолітніх дітей змінити та стягнути такі у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн., щомісяця, до досягнення дітей повноліття, а в решті рішення суду залишити без змін, так як визначені рішенням суду у розмірі 1/3 частини є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та з урахуванням усіх витрат, які несе батько дівчат, щомісяця на двох дітей, а саме: витрати на їх лікування, проходження курсів реабілітації ОСОБА_5, яка хворіє на ДЦП, курси психолога, щорічна реабілітація у санаторіях, які проходить щороку по стану свого здоров'я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 05.02.2005 року, який зареєстрований відділом актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис №47.

Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

При зверненні в суд із позовом ОСОБА_2 зазначала, що через суттєві фінансові складнощі у родини, вкрай незадовільний стан дитини ОСОБА_5, було вирішено, що позивач поїде на заробітки до Німеччини, куди після офіційного працевлаштування та оренди належного житла зможе забрати дітей для проживання на надати необхідне лікування для доньки.

На підставі заявлених вимог позивач ОСОБА_4 надала реєстрацію на постійній основі з 10.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_1, згідно довідки реєстраційного бюро м.Фюрт від 17.08.2016 року, Договір оренди квартири від 14.07.2016 року, яку орендує безстроково з правом прийому та реєстрації на проживання до неї родини, у тому числі її дітей, посвідчення про працевлаштування від 23.12.20016 року, де позивач працевлаштована в АТ Йормас, які також надали позитивну характеристику за час її роботи у них, витяг з електронного реєстру доходів та податків за 2016 рік за №3107 АЙА від 04.01.2017 року, що нею справно сплачуються усі податки та збори, що підтверджує офіційний статус у Німеччині, сумлінне ставлення до своїх обов'язків та соціальні гарантії, що надаються державою.

Укладений договір між ОСОБА_4 та ТОВ АЛДІ від 01.02.2017 року на невизначений термін, підтверджує її офіційне працевлаштування та можливість займатися вихованням дітей, оскільки щотижневий робочий час складає 18,75 год..

Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, чудово відноситься до дівчат.

Позивач у 2016 році отримала особисте страхування, що підтверджується карткою серії АОК BAYERN №108310400, яким можуть скористатися діти.

Сторонами не заперечується, що після від'їзду ОСОБА_9 до Німеччини діти залишилися проживати з батьком.

Згідно висновку Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області №340/03-38 від 18.04.2016 року із врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини 29.03.2016 року №03/01-15 та на підставі ст.ст.19, 160, 161 СК України, п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 24.09.2008 року №866, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком ОСОБА_3 у власному будинку, який належить сторонам по 1/6 частці та по 1/3 частці донькам, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.03.2014 року. Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їм усім на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка за даною адресою, площею 0,083 га кадастровий номер НОМЕР_1 що стверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію прав та їх обтяжень за №19387802 від 21.03.2014 року.

Із Акту обстеження умов проживання від 22.03.2016 року, складений завідуючим сектору соціального захисту дітей ОСОБА_10 та начальником служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_11 за місцем проживання неповнолітніх дітей, за адресою: Ужгородський район, с.Тарнівці, вул.Горького, 112 з якого вбачається, що даний житловий будинок складається з трьох житлових кімнат та створені всі умови для належного виховання та проживання дітей.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 навчаються у Шишлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з угорською мовою навчання, що підтверджується довідками №272 та №273 від 29.05.2017 року і їх успішність стверджується табелями за 2016-2017 роки доданими до справи.

Також вищезазначеним навчальним закладом надано характеристики відносно неповнолітніх дітей, яким підтверджується, що загальний догляд за ученицями з вересня 2015 року здійснює тільки батько ОСОБА_3, який приходить на батьківські збори, на різні шкільні заходи, є активним членом батьківської ради, максимально доглядає за дітьми та забезпечує їх усім шкільним приладдям.

Разом з тим, характеристики не містять жодних відомостей щодо участі у навчальному процесі за останні два роки матері - ОСОБА_2.

Довідками №01-03/369, 01-03/370 від 30.05.2017 року стверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються також в Ужгородській дитячій школі мистецтв.

На даний час діти навідують психолога у зв'язку із сімейними обставинами для покращення емоційного стану.

Із 2014-2016 років сім'я ОСОБА_6 проходила по 10-днів реабілітацію на психокорекцію дитячо-батьківських відносин, лікування психомовного розвитку, лікування функціональних (невротичних і соматофорних) розладів, надання інформаційної підтримки батька і курс реабілітації у 2014 році становив 1 000 грн.; у 2015 році - 8 000 грн.; у 2016 році - 9 500 грн..

У 2017 році діти проходили місячний курс у психологічному таборі, де метою був відпочинок, оздоровлення, розвиток, психодіагностика та корекція дитячо-батьківських відносин; нормалізація поведінкових і емоційних порушень; розвиток і посилення адаптивних здібностей, а також когнітивних і афективних функцій, що сприяють формуванню пристосованості (вартістю курс 1 500 грн.).

За 2016-2017 роки ОСОБА_5 4 рази проходила в даному центрі реабілітацію, відвідали курс тайського масажу та танцювальної терапії з метою лікування затримки психомоторного розвитку - вартість курсу 1 500 грн., а загальна вартість 6 000 грн. і оплату їх здійснював ОСОБА_3.

Таким чином, ОСОБА_5 задіяна протягом останніх років в індивідуальних програмах по реабілітації у зв'язку з визначеним діагнозом, що відповідно потребує чималих фінансових вкладень з боку батька.

ОСОБА_3 працює в ТзОВ «Плодоовоч-Уж» на посаді старшого менеджера і його заробітна плата становить за останні 6 місяців - 85 293,77 грн..

ОСОБА_3 позитивно характеризується пор місцю роботи та проживання.

ОСОБА_3 надав суду роз'яснення Директора ТзОВ «Плодоовоч-Уж» від 21.08.2017 року, який пояснює, що старшому менеджеру у зв'язку з сімейними обставинами дозволено у робочий час відлучатися по власним потребам (наприклад відвести дітей до лікаря, на лікувальні процедури, на заняття, гуртки і т.д.).

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.1 ст.32 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п.94-102 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур» проти України від 16 липня 2015 року (заява №10383/09).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У Декларації прав дитини, прийняті Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Таким є: відсутність у матері доходу, зловживання спиртними напоями, аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвитку дитини.

Однак, принцип ст.6 Декларації за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішені питання щодо визначення місця проживання дитини приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що виплаває як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір'ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов'язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини передбачені Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та врахувавши інтереси малолітніх дітей, а також ті обставини, що доньки з 2015 року постійно проживають з батьком - ОСОБА_3, який з турботою ставиться до своїх дітей, належним чином виконує свої батьківські обов'язки, працює та має достатній заробіток для їх утримання, житлом та умовами для проживання і виховання діти забезпечені, а у матері відсутнє постійне місце проживання, і нею не надано доказів, про підтвердження створення дітям нормальних умов для проживання у Німеччині.

Разом з тим, визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, суд не обмежує право матері на спілкування з дитиною, турботою відносно дитини та участь вихованні дитини і мати може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням Органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Матеріали справи не містять відомостей та доказів, що батько дітей - ОСОБА_3 вчиняє які-небудь дії у спілкуванні дітей з матір'ю.

Разом з тим, на вимогу апеляційного суду надано доручення службі у справах дітей Ужгородської РДА надати висновок щодо місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини 30.07.2018 року №09/12-01-20 Орган опіки та піклування райдержадміністрації прийняв рішення залишити висновок №340/03-31 про визначення місця проживання дитини, виданий 18.04.2016 року Ужгородською райдержадміністрацією без змін та вважати його таким, що поданий.

Доказів того, що оскаржуваний висновок ОСОБА_9 винесений неправомірно, всупереч фактичним обставинам справи та всупереч інтересів малолітніх дітей, що є підставою для відмови у частині позовної заяви щодо визнання неправомірними та скасування висновку Ужгородської районної держаної адміністрації Закарпатської області №340/03-38 від 18.04.2016 року не надано.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При постановленні рішення про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, суд першої інстанції констатував, що станом на час розгляду справи ОСОБА_2 надана довідка з постійного місця роботи, що відтак дає суду законні підстави для стягнення з неї аліментів на утримання в частці від заробітку.

Судова колегія із врахуванням вимог ч.ч.2, 3 ст.181 СК України, яка передбачає стягнення аліментів у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина, та ті обставини, що ОСОБА_2 працює за кордоном, може змінити місце роботи і вже змінювала своє місце роботи слід визначити стягнення у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує те, що ОСОБА_2 на протязі двох років не надає ні матеріальної, ні фінансової допомоги, її середня заробітна плата становить 1 200,00 Євро, що стверджено її поясненнями у суді апеляційної інстанції, діти постійно потребують нормального повноцінного харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, лікування, а тому розмір стягнення аліментів, які підлягають стягненню слід встановити у сумі 9 000 грн., по 4 500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід змінити та постановити у цій частині нове рішення про визначення розміру стягнення у твердій грошовій сумі відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України із вищезазначених підстав, а у решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.161, 180, 181 СК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у частині 1/3 частини від усіх видів заробітку змінити та зазначити про стягнення таких аліментів у розмірі 9 000 грн. по 4 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 30 серпня 2017 року.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой