Провадження № 2/161/3545/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шумиводі О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свій позов обґрунтовує тим, що 30.10.2015 року року вона уклала з відповідачем договір позики, відповідно до якого передала у позику грошові кошти в сумі 69000,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США.

Вказані кошти відповідач зобов`язувалась повернути до 01.03.2016 року.

Крім того, 01.03.2016 року вона уклала з відповідачем додаткову угоду до договору позики від 30.10.2015 року, згідно умов якого було внесено зміни, зокрема до п. 1 договору та викладено його в наступній редакції: «Позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 69000,00 грн., що є еквівалентом 3000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору та зобов`язується повернути позикодавцеві позику у вигляді грошової суми коштів у гривнях, що на момент повернення грошових коштів за офіційним курсом НБУ буде еквівалентна 3000,00 доларів США.

Крім того, до п. 2 договору позики було внесено зміни, якими строк повернення позики встановлено до 31.08.2016 року.

В підтвердження взятих зобов`язань відповідач склав розписки. Однак, ОСОБА_2 не зважаючи на визначені строки повернення суми позики, жодних платежів на корись позивача не здійснював.

Станом на момент звернення з даним позовом до суду сума боргу за договором позики від 30.10.2015 року становить 98376,00 грн., з яких: 75690,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США основний борг, 22686,00 грн. 10 % річних від простроченої суми.

З огляду на наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за вищевказаним договором позики в сумі 98376,00 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року позов в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 5000,00 грн. на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2015 року року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір позики, відповідно до якого передала у позику грошові кошти в сумі 69000,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США (а.с. 17).

Вказані кошти відповідач зобов`язувалась повернути до 01.03.2016 року.

Згідно п. 7 договору передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 % річних від простроченої суми.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

На виконання умов договору позики, 30.10.2015 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 69000,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США. В підтвердження прийнятих зобов`язань та отримання від позивача грошових коштів ОСОБА_2 власноручно було складено розписку.

Крім того, 01.03.2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору позики від 30.10.2015 року, згідно умов якого було внесено зміни, зокрема до п. 1 договору та викладено його в наступній редакції: «Позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 69000,00 грн., що є еквівалентом 3000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору та зобов`язується повернути позикодавцеві позику у вигляді грошової суми коштів у гривнях, що на момент повернення грошових коштів за офіційним курсом НБУ буде еквівалентна 3000,00 доларів США.

Крім того, до п. 2 договору позики було внесено зміни, якими строк повернення позики встановлено до 31.08.2016 року.

В підтвердження прийнятих зобов`язань ОСОБА_2 власноручно було складено розписку.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

В порядку ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики.

Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.

На підставі встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики.

Як встановлено судом, зобов`язання за договором відповідач не виконав, суму боргу за договором позики в розмірі 75690,00 грн., що на момент звернення з позовом до суду еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США не повернув, тобто, умови договору не виконав.

А тому, вимога позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 75690,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США підлягає задоволенню.

Як встановлено ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання перед позивачем, а тому порушені права останнього підлягають поновленню, шляхом стягнення з відповідача в його користь 10 % річних за період з 31.08.2016 року по 30.08.2019 року в розмірі в розмірі 22686,00 грн. (75690,00 грн. х 1094 х 10 %/365).

Отже, сума 10 % річних за ст. 625 ЦК України становить 22686,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Отже, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за договором позики від 30.10.2015 року в розмірі 98376,00 грн., з яких: 75690,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000,00 доларів США основний борг, 22686,00 грн. 10 % річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 983,76 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 06.08.1996 року Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 24.07.1997 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 30.10.2015 року в розмірі 98376 (дев`яносто вісім тисяч триста сімдесят шість) грн., з яких: 75690 (сімдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто) грн., що еквівалентно по курсу НБУ 3000 (три тисячі) доларів США основний борг, 22686 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 10 % річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 06.08.1996 року Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 24.07.1997 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 983 (дев`ятсот вісімдесят три) грн. 76 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.