РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12083/17

пр. № 2/759/586/19

15 січня 2019 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: П'ятничук І.В.,

при секретарях Немировській А.М., Медвідчук В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», Служба в справах дітей Святошинської районної державної адміністрації в м.Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з подальшим уточненням позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4, яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, в якому просила суд, постановити рішення яким визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована з 06.02.1990 року та проживає з 1976 року за адресою: АДРЕСА_1. Зазначену квартиру було отримано на підставі ордеру виданого ОСОБА_9 та членами його сім'ї - позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На підставі розпорядження Святошинської у м.Києві державної адміністрації від 12.01.2005 року було змінено договір найму з померлого ОСОБА_9, за згодою родини на позивача ОСОБА_1 На момент подачі позову до суду в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але 3 2011 року не проживають ОСОБА_4 ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_10

У зв'язку з тим, що відповідачі прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 2011 року та по теперішній час в зазначеній квартирі не проживають та не з'являються, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться, позивач вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували.

ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судові засідання свого представника не направили, про поважність причин неявки в суд не повідомляли та не просили розглядати справу за їх відсутності.

Треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», Служба в справах дітей Святошинської районної державної адміністрації в м.Києві явку своїх представників в судове засідання не забезпечили.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів та свідків, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1, починаючи з 1976 року, а прописана в вищезазначеній квартирі з 06.02.1990 року.

Зазначену квартиру було отримано на підставі ордеру, виданого покійному чоловіку позивача - ОСОБА_9, та членами його сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі розпорядженні Святошинської у м.Києві державної адміністрації від 12.01.2005 року було змінено договір найму з померлого ОСОБА_9, за згодою родини, на позивача ОСОБА_1

На момент подачі позову до суду в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, проте з 2011 року не проживають відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10, що підтверджується формою№3 та актами про встановлення місця проживання, що наявні у матеріалах справи. (а.с.11-14)

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили, що відповідач ОСОБА_4 з дитьми у вказаній квартирі не проживають та не мають особистих речей у вказіній квартирі.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання відповідачами такими, що втратили право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, Законом України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. . 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

В задоволені іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук