ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3615/16-ц Номер провадження 22-ц/814/462/19Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в складі судді Грузман Т.В. від 8 листопада 2018 року за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо визнання дій неправомірними та вчинення дій,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна 19.09.2018 року, реалізацію майна на електронних торгах за виконавчим провадженням № 54054193 неправомірними, зобов'язати державного виконавця зупинити реалізацію вилученого майна на електронних торгах, зобов'язати останнього скасувати постанову про арешт майна боржника та повернути безпідставно вилучене 19.09.2018 року майно.

Скарга обґрунтована незаконністю, на думку скаржника, дій державного виконавця, який виніс постанову про арешт та опис належного йому майна, в розмірі значно перевищуючим залишок коштів по не виконаному судовому рішенню. Вказане майно 19.09.2018 року було вилучено невідомими особами з приміщення кафе, а в подальшому виставлено на електронні торги.

Зважаючи на той факт, що по виконавчому провадженню він мав сплатити приблизно 15000 грн., з яких добровільно було сплачено майже 7000 грн., вважає незаконним вилучення в нього майна (меблів, техніки та обладнання) на суму близько 50000 грн.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. щодо винесення постанови про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна від 19 вересня 2018 року, реалізації вилученого майна на електронних торгах за виконавчим провадженням № 54054193.

Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. зупинити реалізацію вилученого майна у ОСОБА_2 на електронних торгах згідно постанови про арешт та опис майна від 19 вересня 2018 року.

Скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) від 19 вересня 2018 року за виконавчим провадженням №54054193.

Вимоги скарги щодо повернення майна, яке було вилучено 19.09.2018 року залишено без розгляду.

Стягнуто з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області судовий збір у розмірі 704 грн. 50 коп. на користь держави.

Часткове задоволення скарги вмотивовано встановленим судом фактом вчинення державним виконавцем виконавчих дій, які є неправомірними та не відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження» в частині, які регулюють питання примусового виконання рішень.

В апеляційній скарзі Відділ ПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області (надалі -відділ), посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні скарги.

Зокрема вказує, що дії державного виконавця є законними та обґрунтованими з огляду на той факт, що останній не володіє знаннями щодо визначення вартості арештованого майна, в зв'язку з чим після арешту майна було винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного та арештованого майна. Тому, сам по собі факт арешту опису та вилучення майна в розмірі, який перевищує розмір підлягаючих до стягнення коштів не свідчить про протиправність дій державного виконавця.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 29.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14369 грн. невиплаченої заробітної плати та грошової компенсації за невикористані відпустки, місцевим судом було видано виконавчий лист №539/3615/16-ц.

Постановою державного виконавця від 02.06.2017 року було відкрито виконавчі провадження.

За період з липня 2017 року по серпень 2018 року боржником сплачено коштів по виконавчому провадженню на загальну суму 6300 грн.

В ході проведення примусових виконавчих дій, 17.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 15896,756 грн.

Крім того, 26.10.2017 року державним виконавцем згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та акту вилучення готівки від 26.10.2017 року у боржника було вилучено 500 грн. готівки в касі належного йому кафе.

В подальшому, 23.04.2018 року у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Полтавській області, де 25.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується скаржником, що останній є приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність в кафе «Транзит» за адресою - Лубенський район, с. Вільшанка, вул. Лісна, 63.

19.09.2018 року державним виконавцем за результатом перевірки майнового стану боржника винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме 3 холодильники, чотири скляні столи, дивани для сидіння в кількості 8 штук, морозильна камера, машина для приготування кави, монітор, система відеонагляду, пристрій для приготування сосисок, телевізор з плоским екраном, вішалка для одягу та кондиціонер.

Вказане рухоме майно в той же день було вивезено та передано згідно акту представнику ПП «Караван», якого визначено відповідальним зберігачем.

26.09.2018 року державним виконавцем для визначення вартості описаного та арештованого майна призначено суб'єкта оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», яке 27.09.2018 року виготовило акт про №612 про незалежну оцінку майна, згідно якого його вартість становить 37378 грн.

Оцінене майно - пристрій для приготування сосисок вартістю 2085 грн., система відеонагляду вартістю 3440 грн., монітор вартістю 315 грн., машина для приготування кави вартістю 15120 грн., телевізор марки Самсунг вартістю 3087 грн., дивани для сидіння у кількості 8 штук на загальну суму 8820 та 4 скляні столи на загальну суму 4511 грн., а всього на суму 37378 грн. було направлено на адресу Полтавської філії ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України згідно заяви на реалізацію арештованого майна.

При цьому неоціненним залишилося інше майно, а саме : 3 холодильника, морозильна камера, вішалка для одягу, алюмінієвий стіл та кондиціонер, яке було описано та арештовано 19.09.2018 року.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги місцевий суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про порушення державним виконавцем статей 52, 57,48, 56 ЗУ «Про виконавче провадження» під час примусового виконання рішення суду.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 визначено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що на виконання судового рішення про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14369 грн., останнім було сплачено 6800 грн. (з врахуванням вилучених 500 грн.), а залишок боргу з врахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 9000-10000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

В порушення вказаної норми, державним виконавцем було накладено арешт на майно, оцінена вартість якого становить 37378 грн., що в декілька разів перевищує залишок боргу як по виконавчому провадженню, так і з урахуванням витрат, пов'язаних з примусовим виконанням судового рішення.

При цьому, звертає на себе увагу той факт, що арештувавши та описавши все рухоме майно, яке знаходилось на той час в приміщенні кафе, державним виконавцем не все речі були передані для здійснення оцінки їх вартості.

Так, при проведенні оцінки майна державним виконавцем було включено лише частину описаного та арештованого майна, а решта - 3 холодильники, морозильна камера, алюмінієвий стіл та вішалка фактично залишилися не оціненими.

Жодних обґрунтувань часткової оцінки майна виконавчою службою не було надано ані при подачі апеляційної скарги, ані в судовому засіданні.

Крім того, колегією суддів звернуто увагу на те, що 17.09.2018 р. державним виконавцем на адресу Полтавської філії ДП «СЕТАМ» було направлено повідомлення про залучення та визначення вказаної філії зберігачем майна боржника ФОП ОСОБА_2

Тобто, станом на 17.09.2018 р. в якості зберігача майна боржника у відповідності до ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була залучена Полтавська філія ДП «СЕТАМ», про те вже 19.09.2018 р. в якості відповідального зберігача вилученого у боржника рухомого майна виступає ПП «Караван».

При цьому відповідних документальних підтверджень, на підставі яких вказане приватне підприємство було залучено в якості зберігача майна ФОП ОСОБА_2 суб'єктом оскарження суду надано не було

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

В даному випадку визначення вартості майна відбулося суб'єктом оціночної діяльності на підставі постанови державного виконавця, без врахування думки та згоди сторін виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_2

Крім іншого, останній також не був присутній і при арешті та опису належного йому майна, про шо свідчить відсутність його підпису під даними актами.

Згідно ч.ч.5, 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. У разі якщо на зазначене у частині п'ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості : 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер'єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення порядку арешту та реалізації арештованого майна, визначеного нормами статті 52 Закону, зважаючи на той факт, що боржник є приватним підприємцем і опис та арешт майна, яке використовується в виробництві перешкоджає його господарській діяльності.

Встановлені факти недотримання державним виконавцем норм ЗУ «Про виконавче провадження» під час примусового виконання судового рішення свідчать про неправомірність дій останнього під час опису, арешту майна, яке було вилучено у ОСОБА_2 та передачі його на реалізацію.

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає, що її доводи не містять обставин, з якими процесуальне законодавство пов'язує підстави для скасування ухвали місцевого суду.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості державного виконавця під час опису та арешту майна приблизно оцінити вартість майна з огляду на відсутність відомостей щодо його ринкової вартості.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.