Провадження № 2/127/4016/19
24.12.2019 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Сегеді Т.Й.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці в порядку спрощеного судового провадженняцивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинковолодіння зареєстровані позивач ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4 . Відповідачі з 2001 року не проживають у спірному будинку, участі в оплаті комунальних платежів не беруть. Реєстрація місця проживання відповідачів у будинку порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи, просила судові витрати залишити за нею.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду підтвердила пояснення позивача про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , донька позивачки ОСОБА_3 та онука позивачки ОСОБА_4 не проживають з 2001 року.
До судового засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.1997 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).
Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 24.10.2019 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-25).
Крім того, довідкою №1303 від 08.10.2019 року, виданої квартальним комітетом мікрорайону «Надія» підтверджено факт, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак не проживають за даною адресою з 2001 року(а.с. 11). Також це підтверджено копією домової книги по будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).
На а.с. 16 міститься копія довіреності віл 22.08.2019 року (Нотаріальна контора в м.Віла-Нова-де-Пуарес), відповідно до якої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уповноважують вчиняти дії від їх імені, повіреною ОСОБА_8 , вдовою, українкою, яка проживає на АДРЕСА_1 , власницю паспорта № НОМЕР_1 та ІПН НОМЕР_2 , якій вони надають необхідні та спеціальні повноваження представляти їх інтереси у міській раді або інших установах у справі зміни або зняття їх із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки довірителі мають постійне місце проживання відповідно: АДРЕСА_2 , 3-й АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ), АДРЕСА_5 Віла АДРЕСА_6 де АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 Віла- АДРЕСА_6 -де АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , та за адресою вулиця да АДРЕСА_8 , парафія Поярес (Санто-Андре), муніципалітет Віла-Нова-де-Поярес, 3350-090 Віла-Нова-де-Поярес, Португалія.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що її дочка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4 , які є відповідачами по даній справі, не проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин більше року, не сплачують кошти за комунальні послуги.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають більше року без поважних причин, а наявність реєстрації відповідачів порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю.
За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України,суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а самебудинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 26.12.2019 року.

Суддя: