Справа№2-15/2003
Провадження № 4-с/340/3/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року смт Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою на дії (рішення) головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №52821518 від 05.03.2019 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-15 від 18.06.2004 на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 щодо зобовязання ОСОБА_4 сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів. Просить визнати вказану постанову протиправною та скасувати.

Скаргу обґрунтовує тим, що підставою для закінчення виконавчого провадження державний виконавець вважає неможливість виконання рішення суду без участі боржника, що на його переконання не може бути підставою закінчення виконавчого провадження, без його реального виконання. Внаслідок таких дій на даний час продовжуються захоронення на території закритого кладовища, і сільська рада ніяким чином не реагує на такі протиправні дії. На його переконання судом зобовязувалося ОСОБА_4 сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів, тобто малося на увазі закриття кладовища та відповідного повного припинення поховань на ньому. Вказані обставини державним виконавцем не враховано, прийнято вкотре необґрунтовану та незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження чим порушено його конституційне право на повне реальне і фактичне виконання судового рішення. А тому просить скаргу задовольнити.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав наведених в скарзі, просить її задовольнити.

Державний виконавець Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 та представник боржника ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися у встановленому законом порядку, подали до суду заяви про відкладення розгляду справи на надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи, однак суд вважає, що з врахуванням вимог ч.2 ст.450 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги, а такі клопотання спрямовані на затягування розгляду справи, а тому розгляд такої слід проводити без участі державного виконавця та боржника.

Заслухавши пояснення скаржника, оглянувши матеріали скарги, матеріали цивільної справи №2-15/2003, суд постановляє ухвалу про наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003, залишеного без змін в цій частині ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.05.2004 та ухвалою Верховного Суду України від 28.05.2004, Верховинським районним судом 18.06.2004 видано виконавчий лист за №2-15 про зобов'язання ОСОБА_4 сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що виконавчий лист №2-15 від 18.06.2004 тривалий час перебував на примусовому виконанні у Яремчанському міському відділі державної виконавчої служби. Після скасування постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.07.2018, залишеною в силі постановою Верховного суду від 06.12.2018, постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2018 ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15 виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом, державним виконавцем Гуменюком В.В. 15.08.2018 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.6-7).

Постановою державного виконавця Гуменюка В.В. від 05.03.2019 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-15 виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом про зобовязання ОСОБА_4 сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів закінчено у звязку із неможливістю виконання рішення суду без участі боржника на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.122).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно доч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 18.09.2018 ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15 виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом, за невиконання виконавчого листа накладено на боржника ОСОБА_4 сільську раду штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. (а.с.8).

Боржник оскаржував дану постанову до Верховинського районого суду, однак ухвалою від 11.02.2019 в задоволенні скарги було відмовлено за її безпідставністю (а.с.49-50).

18.02.2019 боржник, ОСОБА_4 сільська рада звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003, в задоволенні якої ухвалою Верховинського районного суду від 27.02.2019 було відмовлено за її безпідставністю (а.с.98-99).

Також, як вбачається з представлених скаржником листів від 14.10.2018, 18.01.2019, 05.03.2019 на території новооблаштованого кладовища на території гаражів ОСОБА_4 сільської ради продовжуються відбуватися захоронення, що свідчить про невиконання рішення суду (а.с.123-125).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно закінчив виконавче провадження. Цими діями порушено право стягувача, оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» завершене відповідно до п.11 ч. 1 ст. 39 цього Закону, виконавче провадження не може бути розпочате знову.

А тому, враховуючи наведене, закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Вищевказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом 16.01.2018 у справі № 520/17779/14-ц.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012) і право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_2, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду заяви й закінчується виконанням судового рішення. Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, з наведеного вбачається, що державним виконавцем в порушення вимог ст. ст. 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження», не вжито усіх передбачених законом заходів направлених на забезпечення виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003, прийнятого на користь скаржника, і жодних доказів, які б спростовували доводи сторони скаржника, головним державним виконавцем суду не представлено, а тому скаргу слід задовольнити, визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, суд не вбачає необхідності в додатковому визнанні дій державного виконавця неправомірними, оскільки прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, і є дією державного виконавця, яка визнана судом неправомірною.

Керуючись статтями 18, 82, 123, 127, 258-260, 268, 354, 450-451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2019 ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15 виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом про зобовязання ОСОБА_4 сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею, однак може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 02 квітня 2019 року.

Суддя: Бучинський А.Б.