Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 357/4311/17

провадження №61-1283ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у складі судді Немировської О. В. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та визнання зобов'язань припиненими в зв'язку із їх виконанням повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року, ОСОБА_4 21 вересня 2018 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме: подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку, підтверджених доказами.

При залишенні апеляційної скарги ОСОБА_4 без руху суд вказав, що оскаржена ухвала суду першої інстанції була постановлена 15 січня 2018 року. Копія ухвали була отримана ОСОБА_4 07 лютого 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення, яке міститься в матеріалах справи. У клопотанні про поновлення строку заявник зазначає, що строк на апеляційне оскарження було нею пропущено, в тому числі, у зв'язку з тим, що для сплати судового збору вона мала укласти договір позики, копію якого надано до матеріалів справи. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що апелянт була позбавлена можливості укласти відповідний договір після отримання ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2018 року, якою було визначено розмір судового збору, який підлягає сплаті за подачу апеляційної скарги у розмірі 352,40 грн, до суду надано не було. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу суду апеляційної інстанції, якою апеляційну скаргу було повернуто у зв'язку з не усуненням недоліків, постановлена 13 серпня 2018 року, тоді як повторно апеляційну скаргу подано 21 вересня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 04 грудня 2018 року від ОСОБА_4 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій вона посилалась на ті самі обставини, які були визнані судом неповажними. Доказів на підтвердження об'єктивної неможливості звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк ОСОБА_4 не надано. Оскільки вказані ОСОБА_4 причини для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, а тому на підставі частини четвертої статті 357 ЦПК України слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подала 04 січня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та повернути справу для продовження розгляду до апеляційного суду. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд обмежив можливість ОСОБА_4 на ефективний судовий захист, право на апеляційне оскарження та справедливий суд. Вказує, що на виконання ухвали апеляційного суду від 19 листопада 2018 року було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням відповідних підстав пропуску строку, зокрема, оскарження ухвали апеляційного суду Київської області від 06 липня 2018 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 у Верховному Суді та укладання договору позики з метою сплати судового збору.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що ОСОБА_4 пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року, а причини пропуску є не поважними, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель