У Х В А Л А

і м е н е м У К Р А Ї Н И

Справа №377/668/19

Провадження №2-к/377/1/19

26 грудня 2019 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю: секретаря судового засідання Ахутіної А.А., сторони відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі клопотання ПАТ «Сбербанк Росії» про надання дозволу на примусове виконання на території України заочне рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29 червня 2017 року - про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості ,

У С Т А Н О В И В :

30 серпня 2019 року до суду відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції 1997 року, надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» заборгованість по боргам спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № 450359 від 06.11.2013 року в розмірі 158960,22 рублів, витрати по сплаті держмита в сумі 4379,20 рублів, всього 163339,42 рублів.

Про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації Славутицький міський суд Київської області у відповідності до ст. 467 ЦПК України неодноразово, а саме 11.09.2019 року та 17.10.2019 року повідомляв ОСОБА_1 , про надходження до суду вищезазначеного клопотання про примусове виконання на території України рішення іноземного суду та запропоновував йому надати свої заперечення та докази або відмовитися від подання заперечень. Однак поштові конверти повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою судді від 04 грудня 2019 року було призначене судове засідання.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив

Боржник в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду клопотання згідно вимог ч.5 ст.467 ЦПК України.

Вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2017 року Усть - Ілімський міський суд Іркутської області виніс заочне рішення іменем Російської Федерації, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 , і постановив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» заборгованість по боргам спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № 450359 від 06.11.2013 року в розмірі 158960,22 рублів, та державне мито в сумі 4379,20 рублів, всього 163339,42 рублів.

Згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачене міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На даний час між Україною і Російською Федерацією чинна Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 року та ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року №240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція).

Відповідно до частини 2 статті 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 392 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Як вбачається з довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, яка надійшла на запит суду, відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у клопотанні.

У відповідності до частини 1 статті 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до частини 2 статті 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Сторони Договору, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Судом встановлено, що 29 червня 2017 року Усть - Ілімський міський суд Іркутської області виніс заочне рішення іменем Російської Федерації, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 , і постановив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» заборгованість по боргам спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № 450359 від 06.11.2013 року в розмірі 158960,22 рублів, та державне мито в сумі 4379,20 рублів, всього 163339,42 рублів.

Зазначене заочне рішення набрало законної сили 16.08. 2017 року.

Також вбачається, що заочне рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29.06.2017 року по вказаній справі на території Російської Федерації не виконувалось і підлягає виконанню.

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання: клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду подано у відповідності до вимог статті 463 ЦПК України.

Згідно частини 6 статті 467 ЦПК України, розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи, що при розгляді даного клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду не встановлені обставини, передбачені статтею 55 Мінської Конвенції та статтею 463 ЦПК України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, а також те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

Розглянувши подані документи суд вважає, що за таких обставин клопотання підлягає задоволенню і за результатами його розгляду можливо постановити ухвалу, якою визнати в Україні рішення іноземного суду, оскільки таке визнання та виконання рішення іноземного суду передбачено Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.1993 року і умови, передбачені нею, дотримані.

Відповідно до ч.8 ст.467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Національним банком України станом на 26.12.2019 року встановлено офіційний курс гривні щодо іноземної валюти рубль, становить за 1 рубль 0,347 гривень.

Таким чином, станом на 26 грудня 2019 року з боржника підлягає стягненню: всього в розмірі 56678,78грвень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 462, 464, 467 ЦПК України, статтями 51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочне рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29 червня 2017 року - задовольнити.

Визнати на території України заочне рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29 червня 2017 року, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість по боргам спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № 450359 від 06.11.2013 року в розмірі 158960,22 рублів, та державне мито в сумі 4379,20 рублів, всього 163339,42 рублів.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України заочне рішення Усть - Ілімського міського суду Іркутської області від 29 червня 2017 року, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість по боргам спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № 450359 від 06.11.2013 року всього в розмірі 56678,78гривень.

Копію ухвали направити стягувачеві та боржникові, на підставі рішення іноземного суду та цієї ухвали, після набрання нею чинності, видати виконавчий лист, який надіслати на виконання в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко