Справа № 715/2678/18
Провадження № 2/715/147/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю їхнього повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано. Рішенням цього ж суду від 02 серпня 2012 року прийнято стягувати із нього на користь дружини аліменти на утримання дітей у розмірі 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З дня ухвалення рішення та по серпень 2018 року він сумлінно сплачував аліменти на утримання дітей. Однак, із січня місяця 2019 року діти перейшли жити до нього та весь цей час перебувають на його утриманні. Старший син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття та є студентом Чернівецького політехнічного коледжу, де навчається на безоплатній основі та отримує щомісячну стипендію у розмірі 980 грн., менша донька - школярка. Посилається на те, що він самостійно не може утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, так необхідно платити за навчання, підручники, одяг. Вказує на те, що відповідачка є здоровою, працездатною жінкою та має реальну можливість платити аліменти, зважаючи на викладене просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, проте, надіслала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову та заперечувала проти обставин викладених у позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК).

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Судом встановлено, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином відповідачки ОСОБА_3

ОСОБА_4 є студентом державного замовлення ДВНЗ «Чернівецький політех коледж», отримана ним стипендія в період з квітня 2018 року по вересень 2018 року складає 5 610,00 грн., що підтверджується довідкою № 167 від 19 жовтня 2018 року.

Крім того, актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї позивача від 13.11.2018 року, підтверджується, що з ним в одному будинку без реєстрації проживають його діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також встановлено, що повнолітній ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу, в період з липня 2018 року по грудень 2018 року розмір соціальної допомоги склав 8 757,00 грн.

Встановлено, що відповідачка є молодою, працездатною особою, нікого на утриманні немає, а тому на думку суду, може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, який продовжує навчання.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що у позивача перед нею існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, оскільки наявність заборгованості не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на період навчання дитини, яка на даний час проживає із батьком. Законодавством визначено порядок та підстави стягнення такої заборгованість із позивача ОСОБА_1

Безпідставним на думку суду, є посилання відповідачки на те, що діти не постійно проживають із батьком, так як періодично проживають із нею. Так, згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 13.11.2018 року, вбачається, що з ОСОБА_1 в одному будинку без реєстрації проживають його діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_4

Крім того, безпідставними, на думку суду, є також посилання відповідачки на ті обставини, що з 19 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року їхній син ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній комунальній установі, де перебував на лікуванні та пройшов ряд процедур та всі витрати вона взяла на себе. При цьому суд виходить із того, що вказані обставини нічим не підтвердженні відповідачкою, а допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вказував на те, що він самостійно оплатив своє лікування із коштів які він отримує як пенсія по інвалідності.

Крім того, суд вважає, що посилання відповідача на те, що їхній син навчається на бюджетній основі ДВНЗ «Чернівецький політех коледж», а також отримує пенсію по інвалідності, а тому він не потребує матеріальної допомоги від неї є необґрунтованими.

Так, встановлено, що син сторін ОСОБА_4 отримує пенсію як інвалід 3 групи з дитинства, однак, вказані кошти йому виплачуються у зв'язку із захворюванням та витрачаються на його лікування та реабілітацію. Отримувана ОСОБА_4 стипендія в розмірі 980 грн. не може свідчити про те, що він не потребує матеріальної допомоги. Так, на сьогоднішній день розмір прожиткового мінімуму для особи працездатного віку становить 1921 грн.

Не можуть братися до уваги судом і посилання відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільненні від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Так, порядок стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання регулюється главою 16 СК України, а норми ст. 188 СК України до вказаних правовідносин не застосовуються.

Отже, судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати. Однак суд вважає, що відповідач не може сплачувати аліменти в такому розмірі, як просить позивач, а тому приходить до висновку, що з відповідачки на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн. необхідно стягнути з відповідачки на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,38,57-60,64, 130, 208-209, 212-215, 218, 223, 294-295, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 гривень щомісячно починаючи з 13 грудня 2018 року до закінчення навчання останнім, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору у розмірі 768, 40 гривень на рахунок спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя