24.09.2019 Справа № 756/8173/19
Справа № 756/8173/19
Провадження 2/756/4699/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

В обґрунтування позову зазначає, що 15.01.2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 надано у борг 24 100 доларів США, які остання мала повернути ОСОБА_1 до 31.03.2019 року.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від повернення грошових коштів, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з відповідачки 654 315 грн. 15 коп. заборгованості, 3 495 грн. 66 коп. - три відсотки річних та 3 000 грн. моральної шкоди.

Позивач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, тому відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України вважається такою, яка повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 15.01.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала у позивача в борг грошові кошти у розмірі 24 100 доларів США, які зобов`язувалася повернути в строк до 31.03.2019 року, що підтверджується її розпискою від 15.01.2019 року(а.с. 7).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснено у п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що ОСОБА_2 не виконала взяте на себе зобов`язання за укладеним із ОСОБА_1 договором позики та не повернула взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення (відповідно до даних НБУ офіційний курс долара США станом на 24.09.2019 року становив 24 грн. 33 коп., а тому загальна сума заборгованості становить 586 353 грн. 00 коп. (24 100 доларів США х 24 грн. 33 коп.) та трьох процентів річних, які обраховуються згідно наступного розрахунку: за період з 01.04.2019 року по 04.06.2019 року становить 128 доларів США 22 центів (24 100 доларів США х 3 х 65 : 365 :100), що еквівалентно 3 119 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору позики,який не містить такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, а також цей вид відповідальності не встановлений законом у грошових зобов`язаннях, суд не має правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині задоволення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 586 353 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики, 3 119 грн. 59 коп. - три проценти річних, 5 836 грн. 27 коп. судового збору, а всього 595 308 (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч триста вісім) грн. 86 коп.

В решті вимог позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя