ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Херсон

справа № 664/531/18

провадження № 22-ц/819/486/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Бугрика В.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 31 жовтня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

встановив:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 18 квітня 2007 року сторони уклали кредитний договір шляхом заповнення відповідачем заяви, за умовами якого ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 5986,80 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 18 квітня 2009 року включно, і зобов'язалася щомісячно погашати кредит, сплачувати відсотки і комісію у визначені заявою та Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та щодо сплати процентів за користування ними, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними зобов'язаннями за період з 12 грудня 2012 року по 12 грудня 2017 року у розмірі 34 058 грн 59 коп., яка складається із заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Рішенням суду від 31 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що висновки суду щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності без врахування збільшеної за домовленістю сторін позовної давності, не відповідають положенням цивільного законодавства та умовам укладеного сторонами кредитного договору.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 її доводи не визнала, висновок суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності вважає правильним та обґрунтованим, а збільшення банком в односторонньому порядку встановленого законом строку позовної давності без підписання Умов надання споживчого кредиту сторонами договору - порушенням статті 259 ЦК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що ні умовами укладеної сторонами угоди, ні нормами цивільного законодавства не передбачено нарахування та стягнення процентів після закінчення дії кредитного договору. Крім того, суд вважав, що позов пред'явлено банком поза межами позовної давності, тому відмовив у задоволенні заявлених до відповідача вимог у зв'язку зі спливом позовної давності.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 18 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_6», був укладений договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 5 986,80 грн зі строком повернення по 18 квітня 2009 року та зі сплатою за користування грошовими коштами 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

При цьому відповідач як позичальник зобов'язалася в період з 13 по 18 число кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 425,97грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»).

При порушенні наведених зобов'язань позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеного у тарифах та заяві (пункт 4.2 Умов). Розраховані відповідно до цього пункту відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суму щомісячного платежу по кредиту разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Таким чином сторони погодили порядок і строки виконання зобов'язання за кредитним договором.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1(«Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 18.04.2009 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 18 квітня 2009 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 18 числа кожного місяця. Починаючи з 19 квітня 2009 року, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Наведені вище висновки щодо застосування статей 1048, 1050 ЦК України викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та підлягають врахуванню судами відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України.

Враховуючи, що предметом позову в даній справі є проценти за користування кредитними коштами, які нараховані банком після визначеного договором строку кредитування, суд дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог, однак помилково послався як на відмову в позові на сплив позовної давності, оскільки наведена обставина відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові при доведеності його підстав.

Разом з тим, зважаючи на те, що неправильне застосування судом положень статті 267 ЦК України не призвело до неправильного вирішення спору по суті, а висновки суду відповідають встановленим обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування та ухвалення аналогічного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи позивача щодо дотримання сторонами письмової форми кредитного договору при його укладенні та щодо відповідності цього договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дійсність наведеної угоди та її умови відповідач не оспорювала і наведені обставини не буди предметом дослідження та встановлення при вирішенні даної справи.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також твердження банку про те, що проценти підлягають нарахуванню та стягненню з відповідача, яка не виконала належним чином умов договору кредиту стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними в межах визначеного угодою строку кредитування, до повного погашення кредитної заборгованості, так як пунктом 4.2 договору, на який банк посилається в обґрунтування своїх доводів, передбачено сплату позичальником, при порушенні ним зобов'язань щодо погашення кредиту щомісячно, відсотків у подвійному розмірі в межах строку кредитування і не обумовлено нарахування процентів до повного повернення кредитних коштів.

Як зазначалося вище, права та інтереси кредитодавця у такому випадку забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: В.В. Бугрик

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 02 квітня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова