ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/525/18 Номер провадження 22-ц/814/48/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Васильєвої Л.М., дата виготовлення повного тексту рішення - 06 вересня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ліквідатор ДКЖЕП «Будівельник» М.П. Рибаченко, про визнання ордеру недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив визнати недійсним ордер від 31.03.2016 року, виданий ОСОБА_2 на кімнату № 4, загальною площею 15.8 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1

Позов вмотивовано тим, що на підставі ордеру виданого ТОВ "Управлінська житлова компанія» від 19.11.2013 року він проживає та зареєстрований у кімнаті №4 гуртожитку по АДРЕСА_1 Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 110809793 від 17.01.2018 року йому стало відомо, що кімната, в якій він зареєстрований та проживає, на праві власності належить відповідачу. Вважає, що ордер виданий ліквідатором ДК ЖЕП «Будівельник» ОСОБА_2 31.03.2016 року з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним ордер від 31.03.2016 року, виданий ліквідатором ДК ЖЕП «Будівельник» ОСОБА_2 на кімнату № 4, загальною площею 15.8 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. судових витрат.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що відповідно до Положення № 84 про гуртожитки, затвердженого Наказом Мінрегіонбуду України від 27.04.2015 р., житлова площа в гуртожитках надається в розмірі не менше 6 квадратних метрів на одну особу. Під час розгляду справи, судом першої інстанції не було досліджено той факт, що при заселенні ОСОБА_2 до спірної кімнати, право ОСОБА_3 на мінімальну житлову площу не порушено.

Відзив на апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 Вважає, рішення районного суду законним та обґрунтованим, таким що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №179 від 19.04.1988 року та рішення Полтавської міської ради від 25.09.2014 року будинок по провулку Шевченка, 11 в м. Полтава має статус гуртожитку для малих сімей (а.с. 18-19).

У 2011 році ДП ЖЕП «Будівельник» став банкрутом, почалася процедура його ліквідації, управляти гуртожитком стала ТОВ «Управлінська житлова компанія».

На підставі ордеру виданого ТОВ «Управлінська житлова компанія» від 19.11.2013 року ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у кімнаті № 4 гуртожитку по провулку Шевченка, 11 в м. Полтава ( а.с. 6, 11).

31.03.2016 року ДК ЖЕП «Будівельник», в особі ліквідатора Рибаченка М.П., видав відповідачу ОСОБА_2 ордер на кімнату №4 загальною площею 15.8 кв.м в гуртожитку по АДРЕСА_1(а.с. 17)

З відмітки у паспорті про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 вбачається, що останній з 06.10.2009 року зареєстрований в АДРЕСА_2, тобто, з часу отримання ордеру на спірну кімнату, та станом на час розгляду справи, у ній не зареєструвався.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ордер на право зайняття приміщення у гуртожитку надається виключно на жиле приміщення, яке повинно бути вільним на час видачі ордеру. В свою чергу, кімната № 4, на час видачі ордеру ОСОБА_2, не була вільною, в ній проживав та був зареєстрований з 2013 року ОСОБА_3 Крім того, ордер видано ДК ЖЕП «Будівельник», в особі ліквідатора Рибаченка М.П., до повноважень якого не входить вирішення питання про надання житла у гуртожитку та видача ордерів на житло.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР та Положення про гуртожитки (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Статтею 59 ЖК України та пунктом 73 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року N 470 передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 р. у справі № 6-2556цс16).

Відповідно, до п. 5 Положення про гуртожитки (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за призначенням гуртожитки поділяються на два види:

-для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах);

-для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім'ї).

Посилання ОСОБА_2 на те, що при заселенні його до спірної кімнати, право ОСОБА_3 на мінімальну житлову площу не порушено, є неспроможними, оскільки з ордеру від 31.03.2016 року, виданого ДК ЖЕП «Будівельник» вбачається, що спірний ордер видано на кімнату № 4 у відособлене користування на житлову площу 15,8 кв.м., тобто на всю площу спірної кімнати, що є недопустимим.

Окрім того, як зазначалось вище, гуртожиток має статус гуртожитку для малих сімей, а не окремих осіб.

Також, слід зазначити, що ордер надає особі, право на вселення на жилу площу в гуртожиток. Проте, з часу видачі спірного ордеру, а саме з 31 березня 2016 року, та на час розгляду справи, ОСОБА_2 до спірної кімнати не вселився, правом на вселення до гуртожитку не скористався.

Відповідно до вимог п. 10 Положення про гуртожитки (чинного на час виникнення спірних правовідносин) жила площа в гуртожитках не надається особам, які забезпечені житлом у тому самому населеному пункті, де зареєстровано гуртожиток. З матеріалів справи вбачається, що на час видачі свідоцтва ОСОБА_2 був забезпечений житлом, а саме: з 06.10.2009 року зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2.

Видаючи ордер ОСОБА_2, ДК ЖЕП «Будівельник», порушило право ОСОБА_3 на житло, оскільки останній з 2013 року на підставі ордеру проживав та був зареєстрований у спірній кімнаті.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право позивача було порушено та підлягає захисту шляхом визнання недійсним ордеру від 31 березня 2016 року, виданого ДК ЖЕП «Будівельник» ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до незгоди з ним. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: Т.В.Одринська

А.І.Дорош