Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 235/2569/18

провадження № 61-4436св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Покровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду в складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Агєєва О. В., Соломахи Л. І. від 24 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20 лютого 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. 11 серпня 2017 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей. Станом на 01 квітня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 становить 22 396,84 грн. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, скоєного відносно малолітнього сина ОСОБА_6 та призначено покарання у вигляді штрафу 850 грн. Оскільки відповідач була засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо своєї дитини, самоусунулася від виконання обов`язків по вихованню своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не відвідує навчальний заклад, не виявляє турботи до дітей, не цікавиться станом їх розвитку, здоров`ям, не займається й культурним розвитком, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, тому позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Покровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивувала тим, що з 2015 року після звільнення ОСОБА_1 з ДП «ВК «Краснолиманська» у сім`ї почалися сварки через те, що її чоловік зловживав спиртними напоями, унаслідок чого подружжя неодноразово припиняло сімейні відносини. Після розірвання шлюбу з відповідачем, вона з травня 2017 року почала жити разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким 14 квітня 2018 року уклала шлюб. Зазначає, що вона весь цей час приходила до дітей, купувала їм одежу, забирала їх до себе, піклувалася про них. Проте ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та не дозволяє бачитися з ними. Просила суд усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановити спосіб її участі у вихованні дітей, шляхом систематичних побачень з дітьми з 10 год. 09 хв. суботи до 20:00 хв. неділі, за адресою її місця проживання, без присутності батька чи інших осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлені обставини по справі є достатніми для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітніх дітей, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах малолітніх дітей. Разом із тим, суд зазначив, що відповідач має право на спілкування з дітьми та їх виховання, але для того, щоб це приносило їм користь, відповідачу потрібно змінити своє ставлення до дітей, колишнього чоловіка, та до своєї поведінки. Ніхто не вправі примушувати дітей до спілкування з матір`ю без їх на то бажання.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 . Покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дітей. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 спосіб у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних побачень з дітьми з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. щосуботи щотижня без присутності батька чи інших осіб в місцях загального користування. Вирішено питання про судовий збір.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що підстав для застосування такого крайоного заходу як позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей немає, та вважав за можливе встановити порядок та час спілкування матері з дітьми, що буде відповідати інтересам дітей.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 24 січня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд ухвалюючи оскаржуване судове рішення виходив тільки із того, що відповідач заперечує проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав, та те, що вона зазначає, що має намір та бажання піклуватися про своїх дітей, спілкуватися з ними, виховувати, проявляти турботу, однак такий висновок зроблений судом тільки на усних поясненнях відповідача. Апеляційний суд ухвалив рішення в інтересах відповідача, нехтуючи правами та інтересами дітей, у відношенні одного з них відповідач скоїла кримінальне правопорушеня, що передбачає можливість позбавлення її батьківських прав відповідно до статті 164 СК України.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 березня відкрито провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 235/2569/18 з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З характеристики ФОП ОСОБА_10 від 22 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий водієм автотранспортних засобів за трудовим договором від 26 квітня 2017 року, за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно довідки Покровської міської ради від 10 квітня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрований з 12 лютого 2005 року за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із ним зареєстровані: син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_11 та колишня дружина ОСОБА_2 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 27 липня 2017 року.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 14 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що 06 лютого 2017 року ОСОБА_2 , в другій половині дня перебувала в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїми малолітніми дітьми: сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 , де вживала спиртні напої. У цей час ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень малолітньому сину ОСОБА_6 , який в той час відпочивав, стягнула його з ліжка, чим спричинила йому струс мозку, синець лівої щелепної області з переходом на верхнє і нижнє повіко лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, нанесла не менше двох ударів ногами (у взутті) по тулубу малолітного сина, чим спричинила синці на тілі. Далі ОСОБА_2 , не припиняючи свої протиправні дії схопила обидві руки малолітнього сина, та почала кусати пальці, чим спричинила садну шкіри фалангів пальців.

14 березня 2018 року ОСОБА_2 вчинила інше кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України. У результаті умисних ОСОБА_2 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження, які віднесені до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 з 15 березня 2018 року перебуває на обліку лікаря-нарколога у профілактичній групі нагляду з приводу вживання алкоголю із шкідливими наслідками, за місцем свого помешкання характеризується посередньо. Крім того, під час розгляду кримінального провадження судом досліджено висновок фахівця Покровського міського відділу уповноваженого органу з питань пробації, згідно якого ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_2 , та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та окремих осіб. Суд врахував обставину, що вона є вагітною і щодо неї не може бути застосоване покарання у вигляді громадських робіт, тому обрав покарання у вигляді штрафу в межах інкримінованої статті.

Органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради надано висновок від 13 липня 2018 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Суд апеляційної інстанції установивши, що відповідач не втратила інтерес до дітей, звернулась до суду із зустрічним позовом про участь її у вихованні двтей, має намір та бажання піклуватися про них, дійшов обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Доводи позивача про те, що судом безпідставно не взято до уваги висновок органу опіки та піклування, згідно якого було визначено за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , апеляційний суд, установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дітей, а саме їх прихильності до батька та відсутності психоемоційного зв`язку з матір`ю, дійшов вірного висновку про визначення матері на час вирішення спору саме такого способу у вихованні дітей, який буде достатнім для налагодження психоемоційного контакту з дітьми, та встановлення часу для спілкування з дітьми, а саме шляхом систематичних побачень з дітьми з 12 год. до 16 год. суботи щотижня без присутності батька чи інших осіб в місцях загального користування. Саме такий спосіб участі матері у вихованні дітей та спілкуванні з ними у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дітей, а також є достатнім для забезпечення участі матері у процесі вихованні дітей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило