ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5156/19 Справа № 178/384/17 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Вишневе» про визнання трудового договору (контракту) припиненим

за апеляційною ОСОБА_2

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Вишневе» про визнання трудового договору (контракту) припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивач і відповідач є соучасниками товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та володіють рівними частинами по 50 % кооперативних прав. ОСОБА_2 був призначений на посаду директора ТОВ «Агрофірма» «Вишневе». Директор затверджується на посаді рішенням Загальних зборів. Строк повноважень директора визначений статутом становить 5 років, також з директором може бути укладений контракт (трудовий договір). Таким чином, оскільки строк повноважень відповідача як директора товариства закінчився, тому позивач неодноразово звертався до останнього як до співвласника товариства з вимогою скликати загальні збори товариства на яких вирішити питання про звільнення відповідача з посади директора ТОВ «Агрофірма» «Вишневе» та обрання нового директора. Однак, виконати вказані вимоги відповідач відмовляється, у зв`язку з чим незаконно залишається на посаді директора товариства. Також відповідач відмовляється надати копії документів щодо призначення його директором товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та інформацію щодо укладення з ним трудового договору. На неодноразові звернення до відповідача щодо скликання загальних зборів, присутність на загальних зборах, які були скликані позивачем за його ініціативою він не реагує. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати трудовий договір (контракт), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та ОСОБА_2 припиненим з моменту набрання рішення суду законної сили; визнати повноваження ОСОБА_2 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» припиненими з моменту набрання рішення суду законної сили (а.с.а.с. 2-4,72-74).

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Вишневе» про визнання трудового договору (контракту) припиненим - задоволенні.

Визнано трудовий договір (контракт) укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та ОСОБА_2 припиненим з моменту набрання рішення суду законної сили.

Визнано повноваження ОСОБА_2 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» припиненими з моменту набрання рішення суду законної сили (а.с.120-122).

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року вирішено питання щодо судових витрат (а.с.196-197).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.205-209).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до п. 4.1 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» Шупарський ОСОБА_3 . та ОСОБА_2 є співвласниками та володіють рівними частинами, тобто по 50% корпоративних прав.

ОСОБА_2 був призначений директором товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе».

Згідно п.5.15 Статуту директор затверджується на посаді рішенням Загальних зборів. Строк повноважень директора визначений статутом становить 5 років, також з директором може бути укладений контракт (трудовий договір).

Строк повноважень ОСОБА_2 як директора товариства закінчився, тому позивач неодноразово звертався до останнього як до співвласника товариства з вимогою скликати загальні збори товариства на яких вирішити питання про звільнення відповідача з посади директора ТОВ «Агрофірма» «Вишневе» та обрання нового директора.

Однак, виконати вказані вимоги відповідач відмовляється, у зв`язку з чим незаконно залишається на посаді директора товариства. Відповідач відмовляється надати копії документів щодо призначення його директором товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та інформацію щодо укладення з ним трудового договору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, також суд 1 інстанції в рішенні зазначив, що підставою задоволення позовних вимог слугує також те, що 06 квітня 2018 року судом винесена ухвала про витребування у ТОВ «Агрофірми «Вишневе» трудового договору (контракту), що укладений між ТОВ «Агрофірми «Вишневе» та ОСОБА_2 , але дана ухвала відповідачем виконана не була і суду не вдалося дослідити оригінал вищезазначеного договору.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звертаючись із позовом до суду, просив суд визнати трудовий договір (контракт), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та ОСОБА_2 припиненим з моменту набрання рішення суду законної сили; визнати повноваження ОСОБА_2 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» припиненими з моменту набрання рішення суду законної сили (а.с.а.с. 2-4,72-74).

Однак, позивачем не було долучено до позовної заяви сам трудовий договір (контракт), який на його думку, був укладений між ТОВ «Агрофірма» «Вишневе» та ОСОБА_2 , а також не було надано його в ході розгляду справи судом 1 інстанції, яким достеменно не було встановлено чи укладався трудовий договір (контракт) між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» та ОСОБА_2 , якщо укладався, то коли.

Суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув, та ухвалив рішення на припущеннях, висновки якого є передчасними, оскільки відповідач, згідно п. 5.15 Статуту затверджується на посаді рішенням Загальних зборів. Строк повноважень директора визначений статутом становить 5 років, також з директором може бути укладений контракт (трудовий договір). Виходячи зі змісту статуту, укладання контракту є не обов`язковим.

Крім того, не маючи в матеріалах справи спірного контракту, не можливо встановити дату його укладання, й відповідно строк його закінчення.

Апелянт посилається на те, що місцевим судом не в повному обсязі встановлені фактичні обставини справи щодо існування спірного договору (контракту) договору.

Враховуючи заперечення відповідача, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Вишнева було витребувано належним чином завірену копію трудового договору (контракту), який укладений між ТОВ Агрофірма Вишневе та ОСОБА_2 , та копію відповідного наказу, виданого на підставі зазначеного трудового договору (контракту).

Вказану ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2019 року виконано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Виходячи з наведеного, рішення суду 1 інстанції про визнання трудового договору (контракту) припиненим та визнання повноважень ОСОБА_2 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» «Вишневе» припиненими, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки додаткове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення, то воно також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Вишневе» про визнання трудового договору (контракту) припиненим - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: