Постанова

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 484/496/17

провадження № 61-45142св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

третя особа - Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року у складі суддів Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Первомайська РДА Миколаївської області) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - ГУ ДГК у Миколаївській області), Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області (далі - Мигіївська сільська рада), в якому просив: розірвати достроково договір оренди землі, укладений 10 грудня 2012 року між Первомайською РДА Миколаївської області та ОСОБА_4, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 28 грудня 2012 року, та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 17 вересня 2015 року про право власності ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна водомірно-спостережний пост, розташований по АДРЕСА_1; відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення одноповерхової будівлі невизначеного призначення розміром 7.3Х7.0 метри, тимчасових споруд металевого вагончика та дерев'яної бесідки; дерев'яного сараю розміром 12,3х9,0 метри з навісами; водомірно-спостережного пункту з підвалом загальною площею 395 кв. м; зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку площею 7,7377 га, вартістю 32 429,04 грн, що розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області; стягнути з ОСОБА_4 на користь прокуратури Миколаївській області сплачений судовий збір.

Позов мотивовано тим, що розпорядженням голови Первомайської РДА від 14 березня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 в оренду для сінокосіння та випасання худоби із земель запасу в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та передано йому в оренду земельну ділянку площею 7,7377 га пасовищ, на якій розташована гідротехнічна споруда.

10 грудня 2012 року між Первомайською РДА та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,7377 га, який зареєстровано 28 грудня 2012 року.

ОСОБА_4 умов договору щодо цільового використання земельної ділянки не дотримався та без письмової згоди орендодавця збудував одноповерхову будівлю невизначеного призначення розміром 7,3х7,0 метрів, тимчасові споруди - металевий вагончик та дерев'яну бесідку, дерев'яний сарай з навісами розміром 12,3х9,0 метрів, водомірно-спостережний пункт з підвалом загальною площею 395 кв. м, порушивши при цьому визначені законодавством межі прибережної захисної смуги.

Посилаючись на наведене, а також на те, що вказані об'єкти зведені з порушенням норм чинного земельного та водного законодавства на земельній ділянці із іншим цільовим призначенням, позивач просив ухвалити рішення про дострокове розірвання договору оренди землі, скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості та повернення земельної ділянки у стані, який існував до порушення.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2018 року у складі судді Максютенко О. А. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за згодою власника та орендодавця землі за ОСОБА_4 на підставі документів, які передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстровано право власності на об'єкти нерухомості, які вказані позивачем в позові та які позивач вважає незаконно побудованими. В містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, Декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено земельну ділянку, яка надана ОСОБА_4 в оренду.

Таким чином, Первомайська РДА Миколаївської області, як орендодавець, та Управління ДАБІ, як державний контролюючий орган, визнали правомірність об'єктів нерухомості, які належать ОСОБА_4 та розташовані на переданій в оренду земельній ділянці.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 на отриманій в оренду земельній ділянці самовільно, без дозволу власника та орендодавця землі побудував об'єкти нерухомості, а відтак, відсутні порушення умов договору оренди земельної ділянки.

Також, позивачем не надано доказів наявності завданих збитків державі діями відповідача. В матеріалах справи відсутні докази виїзду на земельну ділянку державного інспектора головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та м. Первомайськ управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, який є уповноваженою особою по виявленню фактів порушення вимог законодавства, що регулюють земельні правовідносини, а також складанню протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 53 КУпАП, розрахунків завданої шкоди.

Порушення відповідачем норм як земельного так водного кодексу Українине встановлено, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розірвано достроково договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2012 року, укладений між Первомайською РДА Миколаївської області і ОСОБА_4 та скасовано його державну реєстрацію, здійснену у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 28 грудня 2012 року.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 17 вересня 2015 року ОСОБА_4 на водомірно-спостережний пункт по АДРЕСА_1.

Знесено за рахунок ОСОБА_4 розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Повернуто земельну ділянку площею 7,7377 га, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Прокуратури Миколаївської області 16 000 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що побудувавши на земельній ділянці, наданої для сінокосіння та випасання худоби, без дозволу орендодавця об'єкти нерухомого майна, в тому числі в прибережній захисній смузі, відповідач порушив цільове використання земельної ділянки, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Належність водомірно-спостережного пункту до гідротехнічних споруд, визначених ДБН В.2.4-3:2010 Гідротехнічні, енергетичні та меліоративні системи і споруди, підземні гірничі виробки, не підтверджується належними доказами. Крім того, вказана споруда має гараж, будівництво якого на прибережних захисних смугах, прямо заборонено законом. Оформлення права власності відповідача на об'єкти нерухомості у 2015 році було здійснено з порушенням законодавства. На момент передачі земельної ділянки в оренду, на ній не було розташовано жодного об'єкту нерухомості. Зазначення у технічному паспорті року будівництва водомірно-спостережного пункту - 1991 рік з метою здійснити реєстрацію права власності у скороченому порядку без дотримання належної процедури оформлення нового будівництва, є незаконним, а отже, і здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об'єкт є неправомірним.

Крім того, у 2017 році відповідач також не отримав належного дозволу на здійснення будівництва від орендодавця. Таким дозволом може бути лише розпорядження голови райдержадміністрації, а не містобудівні умови, як помилково вважав відповідач.

У касаційній скарзі, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати прийняту ним постанову із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 376 ЦК України та не застосовано положення статті 391 ЦК України, що призвело до помилкових висновків у справі про наявність правових підстав для знесення самочинного будівництва.

Апеляційним судом не враховано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Позивачем не надано доказів наявності завданих збитків державі діями відповідача. В матеріалах справи відсутні докази виїзду на земельну ділянку державного інспектора - головного спеціалісту відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та м. Первомайськ управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, який є уповноваженою особою по виявленню фактів порушення вимог законодавства, що регулюють земельні правовідносини.

Позивачем не визначено належного відповідача за позовною вимогою про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що 15 вересня 2017 року Первомайською районною державною адміністрацією ОСОБА_4 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1. Відповідно до даних Умов назва об'єкта: Реконструкція водомірно-спостережного пункту з прибудовами, будівництво господарських будівель по АДРЕСА_1», документ, що підтверджує право власності або користування - договір оренди від 12 грудня 2012 року, площа земельної ділянки 7,7377 га, цільове призначення ділянки для сінокосіння, для обслуговування гідроспоруд. В містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, Декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено земельну ділянку, яка надана в оренду.

Таким чином, Первомайська РДА Миколаївської області, як орендодавець, та Управління ДАБІ, як державний контролюючий орган, визнали правомірність об'єктів нерухомості, які належать відповідачу та розташовані на переданій в оренду земельній ділянці.

Апеляційним судом не враховано, що у разі зобов'язання знесення даних об'єктів нерухомості буде завдана більш значна шкода, ніж можлива наявність незначних порушень при оформленні правовстановлюючих документів. При цьому, відсутнє підтвердження завданої шкоди інтересам держави внаслідок введення в експлуатацію об'єкта нерухомості.

Також посилається на те, що перелік будівель та їх загальна площа, яка визначена в оскаржуваній постанові апеляційного суду не узгоджується з переліком та площею, яка визначена позивачем в позові. Під час розгляду справи позивачем не подавалась до суду уточнена позовна заява, тому апеляційний суд при внесені рішення вийшов за межі позовних вимог, визначених в позовній заяві.

У відзиві на касаційну скаргу прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської РДА не погодилась з доводами відповідача та просила залишити прийняту у справі постанову апеляційного суду без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень чи пояснень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що розпорядженням Первомайської РДА від 11 січня 2011 року №10-в ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 10,2 га строком на 10 років для сінокосіння та випасання худоби із земель запасу в межах території Мигіївської сільської ради.

На замовлення відповідача від 11 травня 2011 року Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби із земель запасу в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 7,7377 га.

Розпорядженням Первомайської РДА від 14 березня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 в оренду терміном на 10 років земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Передано в оренду 7,7377 га земель, з них: пасовища - 5,7281 га, інші землі - 1,8526 га, під гідротехнічними спорудами - 0,0570 га, під природними водостоками - 0,1000 га.

10 грудня 2012 року між Первомайською РДА та ОСОБА_4 строком на 10 років укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,7377 га, який 28 грудня 2012 року зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

У пунктах 2.2, 5, 8.1, 9.2, 12.3, 12.4, 13.3 вказаного договору зазначено, що на земельній ділянці розташована гідротехнічна споруда загальною площею 570 кв.м. Сторонами обумовлено, що земельна ділянка передається в оренду для сінокосіння і випасання худоби, без зміни цільового призначення на умовах додержання орендарем екологічної безпеки землекористування. У разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві за актом приймання - передачі земельну ділянку.

Одним із обмежень використання земельної ділянки зазначено використання її за цільовим призначенням.

Орендар зобов'язаний: використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного та екологічного законодавства; виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; по закінченню строку договору або у випадку його дострокового розірвання в 10-ти денний термін привести ділянку в стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням і передати ділянку орендодавцю по акту; виконувати обов'язки, передбачені статтею 96 Земельного кодексу України.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

За актом приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28 грудня 2012 року ОСОБА_4 прийняв земельну ділянку в натурі. В акті зазначено, що об'єкти нерухомого майна на ділянці відсутні.

17 квітня 2014 року між Мигіївською сільською радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди комунального майна (греблі ставка) загальною площею 57 кв.м, розташованого в межах Мигіївської сільської ради, строком до 17 квітня 2024 року.

Відповідно до паспорту водного об'єкта (ставок площею 1,18 га на території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області) від 12 грудня 2013 року на ньому розташована гребля. Ширина прибережної захисної смуги становить 25 м. Площа прибережної смуги відповідно до проекту землеустрою 1,48 га. Межі прибережної захисної смуги винесені в натуру.

Рішенням виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №2 від 08 вересня 2015 року земельній ділянці, яка знаходиться в оренді у ОСОБА_4 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

09 вересня 2015 року приватним підприємством «Артєль-1» м. Первомайська виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю - водомірно-спостережний пункт по АДРЕСА_1, площею 122,10 кв.м (1991 року побудови). Крім неї зазначено наявність огорожі (металева сітка) та дамби (бетон).

17 вересня 2015 року Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на вищезазначений водомірно-спостережний пункт.

24 жовтня 2016 року позаплановою перевіркою, проведеною Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у присутності ОСОБА_4 встановлено розташування на орендованій земельній ділянці: 1) ставка, який перегороджено гідротехнічною спорудою (дамбою); 2) одноповерхової будівлі невизначеного призначення (біля дамби) розмірами 7,3х7,0 метрів; 3) тимчасових споруд - металевого вагончика, дерев'яної бесідки; 4) дерев'яного сараю (прибудований до будівлі невизначеного призначення) розмірами 12,3х9,0 метрів площею 110,7 кв.м з навісами; 5) будівлі, розташованої на відстані 10 метрів від дзеркала водойми і на відстані 3 метрів від металевої огорожі території, яка має два поверхи і мансарду з вбудованим гаражем, на якій виконуються будівельні роботи з реконструкції (площа будівлі 395 кв.м). Виконання будівельних робіт проводиться без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та без розробленої проектної документації.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення і надано ОСОБА_4 припис про негайне зупинення будівельних робіт та усунення порушень.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 08 листопада 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 96 КУпАП(порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Під час розгляду справи в суді 15 вересня 2017 року відповідач у Відділі містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, розвитку інфраструктури та з питань надзвичайних ситуацій Первомайської РДА отримав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, 22 вересня 2017 року подав до Управління ДАБК у Миколаївській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт -реконструкція водомірно-спостережного пункту з прибудовами, будівництво господарських будівель загальною площею 211,1 кв.м та 23 листопада 2017 року в Управлінні ДАБК у Миколаївській області затверджено декларацію про готовність до експлуатації реконструйованого водомірно-спостережного пункту з прибудовами (211,5 кв.м) та господарськими спорудами.

Згідно з технічним паспортом від 18 жовтня 2017 року на орендованій земельній ділянці розташовані водомірно-спостережний пункт літ. А, дві веранди (літ. а та літ. а1), навіс №1, навіс №2, ганок №3, сарай літ. Б, сарай літ. В, басейн №4 загальною площею 377 кв.м: 214 кв.м під будинком та 163 кв.м під будівлями та спорудами.

Відповідно до статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких зазначено землі сільськогосподарського призначення та землі водного фонду.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення органами виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 22, 34, 58-61 ЗК України сіножаті та пасовища відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

До земель водного фонду, серед іншого, належать землі, зайняті водними об'єктами, прибережними захисними смугами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; ґ) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Стаття 96 ЗК Українирегламентує, що землекористувачі зобов'язані серед іншого забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п.«ґ» частини першої статті 141 ЗК України).

Відповідно до статті 152 ЗК Українивласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов'язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Надавши належну оцінку усім матеріалам справи в сукупності, суд апеляційної інстанції встановив, що за дозволом на будівництво об'єктів нерухомості на орендованій земельній ділянці ОСОБА_4 до Первомайської РДА не звертався та погодження не отримував, на вказаній ділянці на момент укладання договору оренди були відсутні об'єкти нерухомого майна - будівлі, цільове призначення земельної ділянки після надання її в оренду не змінювалось, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області згоди на будівництво відповідачем об'єктів нерухомості на земельній ділянці не надавало, упродовж 2017-2018 років дозвіл на будівництво на орендованій земельній ділянці будівель або споруд ОСОБА_4 також не надавався.

Установивши, що ОСОБА_4 побудував на переданій в оренду земельній ділянці без дозволу орендодавця об'єкти нерухомого майна, в тому числі в прибережній захисній смузі, чим порушив цільове використання земельної ділянки, яка була йому надана для сінокосіння та випасання худоби, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди вказаної земельної ділянки.

Суд дав належну оцінку тим обставинами, що належність водомірно-спостережного пункту до гідротехнічних споруд, визначених ДБН В.2.4-3:2010 Гідротехнічні, енергетичні та меліоративні системи і споруди, підземні гірничі виробки, не підтверджено належними і допустимими доказами, при цьому, вказана споруда у своєму складі має гараж, будівництво якого на прибережних захисних смугах прямо заборонено законом.

Апеляційний суд на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів правильно виходив з того, що оформлення ОСОБА_4 права власності на об'єкти нерухомості у 2015 році здійснено з порушенням законодавства, на момент передачі земельної ділянки йому в оренду, на ній не було розташовано жодного об'єкту нерухомості, зазначення замовником у технічному паспорті року будівництва водомірно-спостережного пункту - 1991 року з метою здійснити реєстрацію права власності у скороченому порядку без дотримання належної процедури оформлення нового будівництва, є незаконним, відтак, і здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об'єкт є неправомірним.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про дострокове розірвання договору оренди землі, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності від 17 вересня 2015 року, знесення за рахунок відповідача побудованих без дозволу будівель, які визначені у технічному паспорті за 2017 рік, та повернення у власність держави земельної ділянки.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин судом правильно застосовано положення статті 376 ЦК України в частині покладення на відповідача обов'язку за власний рахунок знести побудовані ним без дозволу будівлі і споруди.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими під час розгляду справи обставинами.

Так, оформлення відповідачем права власності на вказаний об'єкт у 2017 році шляхом здійснення реконструкції в даному випадку не має правового значення, оскільки первісно було порушено процедуру оформлення права власності. У 2017 році належного дозволу на здійснення будівництва від орендодавця відповідач не отримував.

Посилання у касаційній скарзі на містобудівні умови є необґрунтованими оскільки належним дозволом на здійснення будівництва на орендованій ділянці за приписами норм чинного законодавства є розпорядження голови районної державної адміністрації, а не містобудівні умови, як помилково вважає відповідач.

Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська