справа № 156/1044/18
Провадження № 2/156/47/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 156/1044/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири .

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири. Позов мотивує наступним. Вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу у них народилося двоє дітей Юлія та Богдан. Шлюб між ними розірвано 06 жовтня 2015 року на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області . За час спільного проживання ними було придбано квартиру, що знаходиться АДРЕСА_1 Договір купівлі-продажу було укладено 10 травня 2007 року, посвідчений нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 974. Право власності було зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 5 листопада 2007 року, реєстраційний номер майна 12508522. Договір купівлі-продажу укладено на ім'я ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу проживають окремо, вона не має доступу до спірної квартири. На її прохання укласти договір про поділ спільного майна подружжя відповідач не реагує. Так як квартира, що знаходиться вул. Заводська, 37/11 смт. Іваничі була куплена нею і ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі, тому Ѕ частина квартири належить їй на праві власності. Вважає, що присудження грошової компенсації за Ѕ частину квартири неможливо, так як не має іншого житла. В зв'язку з тим, що її права власника були порушені, а саме відповідач не надає доступу до документів на квартиру , тому змушена звернутися з позовом про визнання за нею права на Ѕ частину спірної квартири. Просить також стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає , відносно задоволення позову не заперечив.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 03 вересня 1995 року, про що Заболотцівською сільською радою Іваничівського району зроблено відповідний актовий запис № 6. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 06 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання ними було придбано квартиру, що знаходиться АДРЕСА_2.

Договір купівлі-продажу вказаної квартири посвідчений нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори 10 травня 2007 року, за реєстровим номером 974. Право власності зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 5 листопада 2007 року, реєстраційний номер майна 12508522, право власності належить ОСОБА_2 ( а.с.10)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( ч. 2 ст. 71 СК України). Частинами 4, 5 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи питання про поділ майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,зокрема неподільної речі,суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації

може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за

умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом

(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду

відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а

неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними

відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в

цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх

спільній частковій власності.

Враховуючи відсутність згоди відповідача на грошову компенсацію та твердження позивача, що присудження грошової компенсації неможливе, оскільки у неї відсутнє житло, то суд залишає майно у їх спільній сумісній власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення і за позивачем необхідно визнати право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку із наведеним та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з нього на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати: на оплату судового збору 595,82 грн., за надання правничої допомоги- 2000,00 грн. Крім того, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову .

Керуючись ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки вул. Заводська, 37/11 смт. Іваничі Волинської області, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати: на оплату судового збору 595,82 грн., за надання правничої допомоги- 2000,00 грн.

Зобов'язати Управління державної казначейської служби України в Іваничівському районі повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (при подачі позовної заяви отримувач коштів- УК у Іваничі.рн/Іваничівсь.рн/22030101 , код отримувача 37940181, МФО 899998, рахунок отримувача 3070, згідно квитанції № 54002 від 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 було сплачено 1 191,65 грн. судового збору).

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров