Справа № 629/6487/18
Провадження № 2/629/346/19
28.03.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Каращука Т. О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу №629/6487/18 за позовом Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -
20.12.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але ОСОБА_1 відзиву так і не надав.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що з 15.12.2016 року по 15.06.2017 року відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_1 ) на посаді санітара стрільця штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти.
ОСОБА_1 на підставі пп.11 п.2 Контракту нараховувалось та фактично виплачувалось грошове забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, звання та інших надбавок, доплат, винагород, та премій передбачених законодавством України та керівними документами.
Після звільнення в запас ЗС України, ОСОБА_1 позбувся статусу військовослужбовця, та втратив право та підстави нарахування та виплати грошового забезпечення, передбаченого умовами контракту, про що відповідач був обізнаний.
13.01.2018 року до командування військової частини НОМЕР_3 від бухгалтера першої категорії ОСОБА_4 надійшла інформація, про те, що фактично звільненому в запас ЗС України ОСОБА_1 помилково нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення за період з 16.06.2017 року по 31.12.2017 року. Даний факт не заперечується відповідачем.
З метою з`ясування обставин вказаної події, а також встановлення вини посадових осіб, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 16 січня 2018 року № 12-АГ було проведено службове розслідування.
За результатами проведення службового розслідування встановлено, що згідно із поясненням молодшого сержанта ОСОБА_3 , зазначене могло трапитись внаслідок того, що до фінансово-економічної служби був наданий витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.06.2017 року № 142, в якому була відсутня інформація щодо звільнення в запас ЗС України солдата ОСОБА_1 . Встановити винну особу з числа військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах в штабі частини, яка виготовила витяг із вище зазначеного наказу та в якому було допущено технічну помилку та надала його до фінансово-економічної служби під час даного службового розслідування не виявилось можливим, про що було складено акт № 17 від 18.01.2018 року.
Із рапорту заступника командира військової частини НОМЕР_1 - з морально психологічного забезпечення капітана ОСОБА_5 від 18.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється повертати надлишково нараховані йому кошти.
Відповідно до п. 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.95 р. № 243/95-ВР (із змінами та доповненнями), у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Вищезазначена стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.
Оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб, норми ст.1212 ЦК України мають велике значення для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану.
Водночас правила ст.1215 Цивільного кодексу України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд України висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Правовий аналіз ст.ст.1212, 1215 ЦК України, зміст цитованого вище правового висновку Верховного Суду України, дає підстави стверджувати про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Враховуючи викладене, положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, інших осіб чи наслідком події. Змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави є право позивача на повернення безпідставно отриманого або збереженого майна і обов`язок боржника повернути безпідставно одержане майно.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила.
Отже, аналізуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 будучи звільненим в запас ЗС України, безпідставно отримував не належне йому грошове забезпечення, достеменно знаючи, що він не є військовослужбовцем ЗС України і виплачені кошти йому не належать, що свідчить про його недобросовісність, як набувача.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 19, 141, 264, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, ст.ст.1212, 1215 ЦК України, суд -
Позов Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1762 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), розташована за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лозова, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т.О.Каращук