Провадження №2/712/2406/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

17 грудня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому у м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свій позов тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 . Згідно з довідкою КП «ЧООБТІ» №1528о від 29 березня 2019 року станом на 01.01.2013 квартира АДРЕСА_2 зареєстровано в ЧООБТІ за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , видане Соснівським районним виконавчим комітетом 27.12.2010 по ј за кожним із співвласником. Квартира АДРЕСА_3 згідно з технічним паспортом виготовлено станом на 30.11.2010 складається з 3х кімнат житловою площею 42,9 кв., у тому числі: 1- кімната 12,5 кв.м, 2- кімната - 13,1 кв.м., 3-я кімната - 17,3 кв.м., коридору площею 6,4 кв.м., коридору площею 4,1 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м, ванни площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., комори площею 1,1 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,5 кв.м.. та лоджією площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартира становить 69,0 кв.м. На даний час відповідачкою ОСОБА_3 був встановлений порядок користування для всіх проживаючих членів сім`ї. У квартирі позивачі проживають фактично, займають кімнату площею 13,1 кв.м., інші 2 кімнати перебувають у постійному користуванні відповідачки, яка фактично користується лише однією кімнатою площею 12,1 кв.м, а кімнатою 17,3 кв.м. взагалі не користується. Відповідач ОСОБА_4 у квартирі за місцем реєстрації не проживає фактично, має інше місце проживання за кордоном. Комунальні платежі ОСОБА_3 щомісячно вираховує за кімнати, які перебувають в її користуванні та розділяє суму нарахованих платежів на 4 осіб, тобто позивачів та на себе. Відповідно, маючи рівнозначну частку у власності у квартирі, позивачі вимушені фактично проживати у кімнаті, яка не відповідає їх частці в праві приватної власності. Належна їм частка у житловій площі квартири становить 21,45 кв.м., інша частина відповідає часткам відповідачів. Користування кімнатою 13,1 кв.м. є порушенням їх прав, як співвласників квартири, що призводить до звуження обсягу частки та права власності.

Оскільки позивачка фактично оплачує більшу частину комунальних платежів за користування всією квартирою, проживає та утримує житло, вважає, що встановлений порядок користування погіршує їх становище із сином, де вони позбавлені права користуватися майном, яке б відповідало б їх частці. Оскільки рідний брат не проживає у квартирі, фактичне користування лише у 3 осіб, у 2 осіб з яких є співвласниками позивачі, є потреба у розширені обсягу їх прав щодо порядку користування житлом.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

До початку розгляду справи по суті представником позивачів адвокатом Давигора С.А. скеровано до суду заяву про можливість розгляду справи без участі позивачів та їх представника, а також щодо відсутності заперечень проти розгляду справи в порядку заочного розгляду.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про час і місце розгляду справи повідомені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

З письмової згоди позивачів, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності наступним особам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , форма власності спільна сумісна, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2010 року. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.02.2011 кожному із співвласників належить по ј частині квартирі, загальна частка якої становить 1.

30 серпня 2018 року ОСОБА_6 вступила у шлюб із ОСОБА_7 та змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_8 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15.02.2019.

Квартира АДРЕСА_3 згідно з технічним паспортом виготовлено станом на 30.11.2010 складається з 3х кімнат житловою площею 42,9 кв., у тому числі: 1- кімната 12,5 кв.м, 2- кімната - 13,1 кв.м., 3-я кімната - 17,3 кв.м., коридору площею 6,4 кв.м., коридору площею 4,1 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м, ванни площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., комори площею 1,1 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,5 кв.м.. та лоджією площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартира становить 69,0 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно з ст. 391 ЦК України.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Згідно з п.14 постанови № 20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 Постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Судом достеменно встановлено, що в спірній квартирі проживає позивачка з чоловіком ОСОБА_7 . ОСОБА_2 , який є неповнолітнім, а також відповідачка ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_6 у квартирі фактично не проживає, постійне місце проживання має за кордоном. Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено порядок користування квартирою за вимогою відповідачки ОСОБА_3 , тому вони користується 2-ою кімнатою (нумерація згідно з техпаспортом) площею 13,1 кв.м., що також не заперечується та не оспорюється сторонами по справі.

У своїх вимогах позивачі просять встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_4 таким чином: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особисте користування житлову кімнату площею 12,5 кв.м з прилеглою частиною балкону площею 0,5 кв.м. та житлову кімнату площею 13,1 кв.м; відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 17,3 кв.м; кухню площею 7,6 кв.м, ванну площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м, коридор площею 4,1 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., комору площею 1,1 кв.м залишити у сумісному користуванні ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

На думку суду, позивачі обґрунтовано звернулися до суду з вимогою про визначення порядку користування квартирою. Вказаний позивачами варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону, вимоги позивачів щодо встановлення конкретного порядку користування квартирою? суд вважає доведеними і обґрунтованими та задовольняє їх.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 1412, 142, 258, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, з19, 321, 358, 360 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою задовльнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши в користування:

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,5 кв.м з прилеглою частиною балкону площею 0,5 кв.м та житлову кімнату площею 13,1 кв.м;

- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлову кімнату 17,3 кв.м.

Кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнатиу площею 2,6 кв.м, туалет площею 1,2 кв.м, коридори площею 4,1 кв.м та площею 6,4 кв.м, комору площею 1,1 кв.м залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21.12.2019.

Головуючий І.О.Мельник