ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1087/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Нова»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У липні 2016 р. ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі за текстом - ОСОБА_3 , відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а саме: матеріальної шкоди в сумі 52 514,91 грн.; витрат на проведення експертизи в сумі 1 189,08 грн.; моральної шкоди в сумі 7 000 грн. Також позивач просив покласти на відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до 25 514,91 грн.

Позов та заява про зменшення позовних вимог обґрунтовані посиланням на такі обставини.

14.07.2015 сталася сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Хонда, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що завдало йому матеріальних збитків.

Вина ОСОБА_3 у даній пригоді встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2016.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, становить 51 325,83 грн. Вартість сплачених позивачем послуг з визначення вартості матеріального збитку склала 1 189,08 грн.

Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Нова». Оскільки страховик цивільно-правової відповідальності відповідача позбавлений ліцензії та припинив свою діяльність, його обов`язки по виплаті страхових відшкодувань перейшли до МТСБУ, яке виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 27 000 грн.

Водночас розмір страхової виплати недостатній для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, а тому решту суми в розмірі 25 514,91 грн. повинна відшкодувати відповідач.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивовані посиланням на те, що з вини відповідача позивач зазначав фізичних та психологічних страждань, погіршились умови його звичайного життя, знизилась ділова активність, погіршились відносини у сім`ї та він змушений був витрачати додатковий час на відновлення свого порушеного права.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала з підстав, наведених у відзиві. Послалась на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди її цивільно-правова відповідальність при використанні транспортного засобу була застрахована у ПрАТ СК «Нова», зобов`язання якого по виплаті страхових відшкодувань взяло на себе Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ), яке і повинно відшкодувати завдану нею шкоду. Вказала, що позивачем не доведено розміру завданої йому матеріальної шкоди, оскільки не зрозуміло, на підставі яких нормативних актів МТСБУ визначало розмір страхового відшкодування, та чи є виплачена позивачу сума повним відшкодуванням, чи можливо в подальшому буде доплата. До того ж позивачем не надано доказів реальної вартості ремонту автомобіля, розмір якої може бути меншим, ніж заявлено у позові. З наведеного слідує, що звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним, а вимоги безпідставні.

На обґрунтування заперечень проти вимог про відшкодування моральної шкоди відповідачем зазначено, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань та розміру моральної шкоди.

Третя особа про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку за її місцезнаходженням, проте усі судові повістки повернулися до суду за терміном зберігання.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою від 01.09.2016 суд (під головуванням судді Набудович І.О.) відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою від 20.12.2016 (протокольною) суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Нова» (далі - ПрАТ СК «Нова»).

Ухвалою від 05.04.2017 суд витребував від МТСБУ копії матеріалів страхової справи за даним страховим випадком.

27.06.2017 справу передано до провадження судді Шклянки М.П.

13.02.2018 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог.

13.02.2018 суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог, вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, замінив засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

19.04.2018 представником відповідача подано відзив на позов.

Ухвалою від 05.04.2017 суд повторно витребував від МТСБУ копії матеріалів страхової справи за даним страховим випадком.

03.07.2018 справу передано до провадження судді Трусової Т.О.

05.11.2018 за клопотанням представника позивача суд замінив засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

19.06.2019 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Ухвалою від 19.06.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.11.2019.

12.11.2019представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

14.07.2015 у м. Києві на бул. Дружби Народів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Хонда, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , Мітсубісі, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 та Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби її учасників отримали механічні пошкодження, в тому числі і автомобіль Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_3 є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2016 та постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2017 (а.с. 6, 92-93).

Цивільна відповідальність при використанні керованого ОСОБА_3 автомобіля Хонда, д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ СК «Нова» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ4740848 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та нульовою франшизою (а.с. 27).

З викладених у позовній заяві пояснень позивача вбачається, що 03.03.2016 він у встановленому законом порядку звернувся до ПрАТ СК «Нова» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте страхова компанія не провела оцінку завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди і страхове відшкодування не виплатила.

Згідно складеного на замовлення позивача Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10270/16-54 від 11.07.2016 вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 38 222,33 грн., а розмір матеріального збитку - 51 325,83 грн. (а.с. 10-24).

За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 1 189,08 грн. (а.с. 25, 26).

Судом встановлено, що ПрАТ СК «Нова» з 05.05.2016 втратило статус асоційованого члена МТСБУ та позбавлене права укладати договори з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ.

МТСБУ відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах виходячи з граничних сум, затверджених рішенням Президії МТСБУ від 15.06.2017 (протокол № 402/20017), прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування в розмірі 27 000 грн. (а.с. 169).

10.07.2017 вказана сума була перерахована на рахунок позивача, що підтверджується випискою з його карткового рахунку (а.с. 150).

ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ст. 22 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 9 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Наданий позивачем на підтвердження розміру заявлених вимог Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 10270/16-54 складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду належного позивачу автомобіля, що зафіксовано у протоколі його огляду.

Про дату та час технічного огляду автомобіля експерт повідомляв відповідача, що підтверджується доданим до Висновку телеграфним повідомленням (а.с. 17). Дане повідомлення відповідач отримала, проте своїм правом на учать в огляді пошкодженого з її вини автомобіля позивача не скористалась.

У Висновку експерт, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» та стаж експертної роботи з 2011 р., керуючись Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та іншими нормативно-правовими актами, провів ідентифікацію транспортного засобу, визначив ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, обсяг і номенклатуру робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу, перелік необхідних складових та матеріалів, вартість відновлювального ремонту та розмір матеріального збитку, який визначається як сума вартості відновлювального ремонту (38 222,33 грн.) та оціненої втрати товарної вартості (13 222,33 грн.)

Чогось очевидно безпідставного і необґрунтованого вказаний Висновок не містить, жодних доказів, які б спростовували висновки експерта, суду не надано, а тому суд вважає його належним і допустимим доказом розміру завданих позивачу збитків та покладає його в обґрунтування свого рішення.

Зі змісту Висновку експертного автотоварознавчого дослідження вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача включає податок на додану вартість, розмір якого становить 6 370,39 грн.

П. 36.2 ст. 36 Закону 1961-IV передбачено, що в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Однак враховуючи, що предметом даного позову є вимога потерпілої особи до винуватця дорожньо-транспортної пригоди про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини положення п. 36.2 ст. 36 Закону 1961-IV не поширюється, а відтак підстави для зменшення розміру шкоди на суму податку на додану вартість відсутні.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте жодних доказів, які б свідчили про здійснення МТСБУ або ПрАТ СК «Нова» додаткових виплат на користь позивача, суду не надано.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 різниці між фактичним розміром шкоди і отриманою страховою виплатою, що становить 25 514,91 грн. (51 325,83 грн.+1 189,08 грн.) - 27 000 грн.).

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підставі оцінки наведених у позовній заяві доводів і аргументів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу душевних страждань та переживань, зумовлених як самим фактом потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду, так і пошкодженням цінного майна, що призвело до змін у звичному способі його життя, оскільки він був змушений витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до експерта, адвоката та до суду, щоб довести порушення своїх прав.

З урахуванням наведеного суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 3 500 грн. вважаючи такий розмір моральної шкоди цілком розумним і справедливим.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір первісно заявлених позивачем вимог становив 59 514,91 грн. (51 325,83 + 1 189,08 + 7 000).

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в загальному розмірі 1 102,40 грн. (а.с. 4, 36).

Окрім того, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 20.05.2016., додатковою угодою до цього договору, ордером та банківською квитанцією на вказану суму (а.с. 28, 29, 30).

Оскільки позов задоволений на 29 014,91 грн., тобто на 49/100 часток (29 014,91х100/ 59 514,91), на відповідача слід покласти 49/100 часток понесених позивачем судових витрат, що становить 3 970,18 грн. (1 102,40 + 7 000)х49%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 25 514 грн. 91 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3 500 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 3 970 грн. 18 коп., а усього 32 985 грн. 09 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: