Постанова

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 607/10423/17

провадження № 61-47004св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Тернопільська міська рада,

третя особа - Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року в складі судді Сташків Н. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року в складі колегії суддів: Ходоровського М. В., Міщія О. Я., Гірського Б. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради, третя особа - Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя, про визнання договору оренди землі продовженим та зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами 28 грудня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 160 кв. м на АДРЕСА_1 Позивач належним чином виконував свої обов'язки орендаря.

Після закінчення п'ятирічного строку договору ОСОБА_4 продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату, а відповідач протягом одного місяця з дня закінчення цього строку не направив листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, що є підставою вважати договір поновленим відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Неодноразові вимоги позивача про поновлення договору Тернопільською міською радою залишені без належного реагування, договір оренди на новий строк між сторонами не укладено.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив: визнати поновленим договір оренди землі від 28 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 і Тернопільською міською радою, щодо земельної ділянки загальною площею 160 кв. м, яка розташована на АДРЕСА_1 який пройшов державну реєстрацію у Тернопільській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі - ДП «Центр державного земельного кадастру»), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 вересня 2011 року; зобов'язати Тернопільську міську раду укласти додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року позов задоволено. Визнано поновленим договір оренди землі від 28 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 і Тернопільською міською радою, стосовно земельної ділянки загальною площею 160 кв. м, яка розташована на АДРЕСА_1, та який пройшов державну реєстрацію у Тернопільській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 вересня 2011 року. Зобов'язано Тернопільську міську раду укласти з ОСОБА_4 додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі. Стягнуто з Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_4 1 280 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку дії цього договору відповідачем не було направлено йому листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тому з вказаних підстав спірний договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, і Тернопільська міська рада зобов'язана укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, що узгоджується з вимогами частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, а також зазначив, що ОСОБА_4 після закінчення 27 листопада 2014 року строку договору оренди продовжив користуватися земельною ділянкою, а відповідач погодився з таким користуванням та протягом одного місяця після закінчення строку договору листом-повідомленням не заперечив такого користування. Ці обставини визнані представником відповідача, як у письмових заявах по суті справи, так і в усних поясненнях у судовому засіданні, яка вказувала, що строк дії договору оренди закінчився 27 листопада 2014 року і з цього часу позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, сплачував орендні платежі, а Тернопільська міська рада продовжувала приймала ці платежі як плату за фактичне користування земельною ділянкою та приймає їх по даний час, незважаючи на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року до Верховного Суду, Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення провідмову в задоволенні позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 лютого 2019 справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваний договір оренди міг бути продовжений на новий строк лише за умови, якщо б орендар належно виконував свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Оскільки позивач не вчинив вказаних дій, зокрема не повідомив відповідача про намір продовжити договірні відносини, не подав листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, тому відсутні підстави для продовження договору оренди на новий строк.

Тернопільська міська рада не мала права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, оскільки Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя не давав згоди на вилучення вказаної земельної ділянки. Також позивачем не доведено факту користування спірною земельною ділянкою після закінчення договору оренди.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2019 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що оскаржувані судові рішення не порушують права та інтереси скаржника. При укладенні договору оренди між сторонами саме Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя давав згоду на вилучення частини земельної ділянки з власного постійного користування. Позивачу в установленому законом порядку було сформовано нову (окрему) земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номера та встановлення меж на місцевості, а також надано її у користування. Суди дійшли обґрунтованого висновку про продовження договору оренди на новий строк, оскільки позивач продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку його дій, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору не повідомив про відмову у поновленні договору оренди землі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 02 листопада 2004 року між Тернопільською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_4 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у Тернопільській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 29 грудня 2004 року.

Відповідно до пункту 1 цього договору орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 09 вересня 2004 року надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться на АДРЕСА_1

Згідно з договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв. м - присадибна ділянка (пункт 2); договір укладено терміном на 5 років з 09 вересня 2004 року до 09 вересня 2009 року (пункт 8).

До укладення договору оренди Тернопільський державний технічний університет, правонаступником якого є Тернопільський національний технічний університет імені Івана Полюя, 23 червня 2004 року надав дозвіл (погодив) вилучення земельної ділянки площею 110 кв. м, яка входить до спірної (переданої в оренду) земельної діялнки.

Також сторони в судовому засіданні визнали, що саме цю земельну ділянку, як частину земельної ділянки площею 160 кв. м, надано позивачу в оренду на підставі вищевказаного договору.

Судами встановлено, що Тернопільською міською радою прийнято рішення від 27 листопада 2009 року, яким надано ОСОБА_4 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 160 кв. м для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1

На підставі зазначеного рішення 28 грудня 2010 року між Тернопільською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_4 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у Тернопільській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 10 травня 2011 року.

Відповідно до пункту 1 цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться на АДРЕСА_1

Згідно з договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв. м - одно та двоповерховою житловою забудовою (пункт 2); договір укладено терміном на 5 років з 27 листопада 2009 року до 27 листопада 2014 року (пункт 8).

У пункті 15 договору оренди сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування житлового будинку.

Суди встановили, що орендна плата за договором оренди вносилась позивачем своєчасно, в повному обсязі, відповідно до умов договору.

ОСОБА_4 21 травня 2015 року звернувся до міського голови із заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,016 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1

Також ОСОБА_4 16 березня 2016 року звернувся до міського голови із заявою, в якій зазначив, що з 2015 року не може продовжити договір оренди, оскільки в рішення Тернопільської міської ради від 09 вересня 2004 року не було внесено пункт про вилучення земельної ділянки з користування Тернопільського державного технічного університету, у зв'язку з чим просив виправити допущену помилку.

Позивачу 14 квітня 2016 року надано відповідь на вказану заяву, якою повідомлено, що строк договору оренди закінчився 27 листопада 2014 року, а також, з урахуванням неодноразових звернень Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, запропоновано вирішувати питання припинення права користування та надання вказаної земельної ділянки в судовому порядку.

Також ОСОБА_4 05 липня 2016 року надано відповідь на звернення від 24 червня 2016 року стосовно поновлення договору оренди землі, в якій роз'яснено про встановлений договором оренди строк для його поновлення та відсутність правових підстав для задоволення звернення. Крім того, повідомлено, що рішенням Тернопільської міської ради від 30 червня 2015 року йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0160 га в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 та зобов'язано в шестимісячний строк подати документи на затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Також у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Враховуючи зазначене, судам слід встановити наявність вчинення орендарем конклюдентних дій, а саме продовження користування носієм переважного права спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, які б свідчили про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, що підтверджує наявність підстав для визнання договору оренди землі з носієм переважного права поновленим.

Суди встановили, що ОСОБА_4, згідно вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», є добросовісним орендарем, який з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди звертався до відповідача з відповідними заявами (намагався реалізувати своє право направлене на продовження договору оренди), після закінчення строку дії договору оренди належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору виконував свої обов'язки орендаря, використовував земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачував відповідачу орендну плату.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено у разі неукладення договору оренди на новий строк, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Суди також встановили, що відповідач не надіслав позивачу (не повідомив його у будь-який інший спосіб) протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди листа-повідомлення про заперечення у поновленні цього договору на новий строк.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що ОСОБА_4 після закінчення 27 листопада 2014 року строку договору оренди продовжив користуватися спірною земельною ділянкою, сплачував орендні платежі, а Тернопільська міська рада продовжувала приймати ці платежі як плату за фактичне користування земельною ділянкою та приймає їх і по даний час, протягом одного місяця після закінчення строку договору не направила орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, тому з цих підстав спірний договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені вказаним правочином.

Крім того, не підлягає задоволенню клопотання ОСОБА_4 про закриття провадження у справі, оскільки воно є не обґрунтованим відповідно до вимог статті 389 ЦПК України. Підстави для закриття справи як малозначної відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що оскаржуваний договір оренди міг бути продовжений на новий строк лише за умови, якщо б орендар належно виконував свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення, оскільки вказані умови є підставою для поновлення договору оренди відповідно до частин першої-п'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про поновлення договору оренди саме відповідно до норми частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі, яка позивачем дотримана.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що Тернопільська міська рада не мала права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, а Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя не давав згоди на вилучення вказаної земельної ділянки, оскільки такі доводи спростовані дозволом на вилучення земельної ділянки Тернопільського державного технічного університету, правонаступником якого є Тернопільський національний технічний університет імені Івана Полюя, що встановлено судами.

Крім того, Тернопільський національний технічний університет імені Івана Полюя не оскаржив договори оренди від 02 листопада 2004 року, від 28 грудня 2010 року, а також рішення Тернопільської міської ради від 27 листопада 2009 року, яким надано ОСОБА_4 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 160 кв. м для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1

Доводи касаційної скарги, що позивачем не доведено факту користування спірною земельною ділянкою після закінчення договору оренди, не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини підтверджені зібраними у справі доказами, яким судами надана належна правова оцінку, та не заперечувалися сторонами під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. Так, після закінчення строку дії договору оренди позивач належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору виконував свої обов'язки орендаря, використовував земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачував відповідачу орендну плату, а також намагався реалізувати своє право направлене на продовження договору оренди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С.Висоцька

В. В. Пророк