Справа № 950/2378/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лебедин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харцизьк, м. Іловайськ Донецької області, відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельні ділянки: площею 3,56 га , яка складається з двох земельних ділянок площею 3,3039 га та 0,2603 га, які розташовані на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, кадастровий номер :09:002:0074 та :14:001:0174, цільове призначення доля ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона є єдиною спадкоємицею спадкового майна.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій ствердила позовні вимоги в повному обсязі, просить провести розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з`явився, надав заяву в якій не заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_1 , просить провести розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харцизьк, місто Іловайськ Донецької області померла ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Факт того, що померла ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтво серія НОМЕР_2 (а.с. 9), та копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с. 10) з якого встановлено, що ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 3 лютого 1979 року змінила прізвище на чоловікове ОСОБА_5 .

Відповідно договору купівлі-продажу від 8 грудня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2774 (а.с. 11-12) ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими побудовами по АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,56 га, що розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що стверджується копією державного акту ІІІ-СМ № 015878 (а.с. 13).

7 грудня 2011 року ОСОБА_2 склала заповіт яким все належне майно заповіла ОСОБА_1 , заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1945 (а.с. 14).

30 серпня 2019 року на земельну ділянку що належить ОСОБА_2 була виготовлена технічна документація, визначені межі земельних ділянок в натурі (на місцевості), присвоєні кадастрові номери.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 (а.с. 15-17) земельна ділянка площею 3,3039 гектарів, що розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :09:002:0074, що належить на праві приватної власності на підставі державного акту від 18.04.2001 ІІІ-СМ № 015878 ОСОБА_2

Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 84741,11 грн., що стверджується витягом із технічної документації (а.с. 25).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 019 (а.с. 18-20) земельна ділянка площею 0,2603 гектари, що розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:001:0174, що належить на праві приватної власності на підставі державного акту від 18.04.2001 ІІІ-СМ № 015878 ОСОБА_2

Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 2703,84 грн., що стверджується витягом із технічної документації (а.с. 26).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 2-Харцизьською держнотконторою від 08.12.1992 року, належить будинок по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою-характеристикою за № 812 від 12.09.2019 року (а.с. 24) та технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 27-30).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2019 року (а.с. 23) встановлено, що державним нотаріусом Петренко В.Є. під час розгляду документів, поданих ОСОБА_1 було встановлено, що, згідно відомостей зі Спадкового реєстру, після ОСОБА_2 Другою харцизькою державною нотаріальною конторою 25 листопада 2013 року була відкрита спадкова справа № 174/2013. Згідно ст. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, але для цього необхідна вже заведена Другою харцизькою ДНК спадкова справа. Оскільки Друга харцизька державна нотаріальна контора розташована на не підконтрольній України території, а її архіви не були переміщені на територію України, що підтверджується інформацією розміщеного на сайті Головного територіального управління юстиції у донецькій області, нотаріус не має можливості з`ясувати коло спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 . Тому нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 .

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово непідконтрольній України території», норми якого стосуються тимчасово непідконтрольній України території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово непідконтрольній України території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Керуючись новою редакцією ЦК України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільні «відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)' від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Керуючись ст. 392 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності

Як слідує із змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

З системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку та будинок, то суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 право власності:

- на земельну ділянку площею 3,3039 га що розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, кадастровий номер :09:002:0074, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- на земельну ділянку площею 2,2603 га що розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, кадастровий номер :14:001:0174, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бакланов Р. В.