Справа № 211/3783/18
Провадження № 2/211/238/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
11 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретарів судового засідання - Гулько А.С., Світанько С.Г.,
представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення судової автотоварознавчої експертизи відмовлено.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові. Зазначив, що на даний час позивачем автомобіль відремонтовано, а тому неможливо казати про його фізичне знищення, тим більше позивач таке знищення не визнає.
Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала з тих підстав, що позивачем не доведена в належний спосіб сума матеріальної шкоди в тому числі і через те, що автомобіль фактично після ДТП визнаний фізичоно знищеним. Розмір моральної шкоди також значно завищений. Відзиву на позов не надійшло.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено судом, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_1 (а.с. 10 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу).
19 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3
Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до вказаної постанови, мали місце обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 вересня 2017 року о 16-30 годині за участю автомобілів водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та які відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 254/17, складеного 20 жовтня 2017 р., копія якого міститься в матеріалах справи, сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, складає 180848,57 грн. (а.с. 11-18)
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи, що вартість матеріальної шкоди автомобіля частково відшкодована позивачу страховою компанією, він має право на стягнення з винної у ДТП особи лише майнову шкоду, яка не покрита страховою виплатою, а також на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, суд визнає доведеним розмір спричиненої матеріальної шкоди позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 19.09.2017 року, та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 102 600,74 грн.
Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.
Тому вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 3000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків за проведення експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції № 015399 від 27 вересня 2017 р., (а.с. 20 копія квитанції), позивач поніс витрати за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в сумі 1500,00 грн.
Вказані витрати підлягають відшкодування позивачу відповідачем, оскільки ОСОБА_3 поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а оскільки саме висновком експертного автотоварознавчого дослідження встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП транспортному засобу, винним в якій визнано відповідача, тому на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України ці витрати підлягають відшкодуванню.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1409,60 грн., хоча при подачі позову ним сплачено суму 1730,81 грн., з яких 1026,01 грн. та 704,80 грн. за вимоги майнового та немайнового характеру (а.с. 1, 2).
Тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу заявлені ним до відшкодування витрати в сумі 1409,60 грн., стягнувши їх з відповідача на користь позивача.
Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Так, згідно частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем надано в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги з додатком до договору (а.с. 21,22), розрахунку вартості послуг за надану правову допомогу (а.с. 39.), квитанції про сплату гонорару адвокату (а.с.23), ордер (а.с. 25).
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги в частині стягнення витрат по наданню правничої допомоги доведеними, представником відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги з доведенням неспівмірності витрат, тому заявлена сума підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_5, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4):
- матеріальну шкоду в сумі 102 600 (сто дві тисячі шістсот) гривень 74 коп.;
- моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.;
- витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп.;
- судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 12 лютого 2019 р.
Суддя Д.М.Ніколенко