Справа № 184/2358/18
Номер провадження 2/184/81/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею та шляхом зняття з реєстрації в ній,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою до відповідачів та просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою №75 в будинку №65 по вул. Партизанській в м. Покров Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування вказаною квартирою та зняття їх з реєстрації в ній.

Позовна заява обґрунтована тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, відповідачами є колишня власниця даної квартири та її цивільний чоловік. 30.03.2012 року за договором купівлі продажу частки квартири позивач придбав у ОСОБА_3 5/6 часток квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 12 вересня 2018 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за позивачем було визнано право власності на 1/6 частку вказаної квартири, та 30 жовтня 2018 року була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру на імя позивача ОСОБА_1 Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 121. Однак відповідачі до цих пір залишаються не знятими з реєстраційного обліку в належній позивачу квартирі. Цей факт створює для нього відповідні незручності. Які обмежують права позивача вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, також він обмежений у праві на отримання субсидії на житлово комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, в 2012 році він придбав частину квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 Інша 1/6 частини квартири належала другій особі. Рішенням суду в 2018 році було визнано право власності на 1/6 частку вказаної квартири за позивачем, рішення вступило в законну силу. Він сплатив грошову компенсацію за належну йому 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_6 Однак дізнався, що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надали, а тому, враховуючи наявність згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши думку позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі продажу частки квартири від 30.03.2012 року (зареєстрованого в реєстрі №629), посвідченому приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, представник продавця ОСОБА_5, що діяв по довіреності від імені ОСОБА_3, передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність 5/6 часток квартири №75, що розташована в будинку №65 по вул. Партизанській в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (а.с.6).

Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №11161169 від 30.03.2012 року, наданий приватним нотаріусом ОСОБА_4 (а.с.7).

Державна реєстрація 5/6 часток вказаної квартири здійснена на імя ОСОБА_1 КП «МБТІ» м. Нікополь 24.04.2012 року, реєстраційний номер 4856199 (а.с.8).

Відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2018 року, яке набрало законної сили 18.10.2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_3.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143329465, 30 жовтня 2018 року була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру на імя позивача ОСОБА_1 (а.с.10).

Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №622 від 31.10.2018 року встановлено, що в кв.75, буд.65 в м. Покров Дніпропетровської області зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 ОСОБА_8, в судовому засіданні пояснила, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. З позивачем знайомі нещодавно. ОСОБА_3 була її сусідкою років 12-13 тому, відповідач ОСОБА_2 напевно її чоловік. В 2005 році, коли свідок купила квартиру свою, то в сусідній квартирі жила ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2. Приблизно через рік вони посварилися та зникли. Років 5-7 назад зявилися нові сусіди, вставили нові двері. Роки три назад зявилася ОСОБА_3 з якимось чоловіком, продали двері та зникли. Свідок повісили замість них килимок, більше туди ніхто не приходив.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснив, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідача ОСОБА_3 знає, вона була його сусідкою, як тільки він переїхав приблизно років десять. Останній раз бачив її роки три назад, а відповідача ОСОБА_10 бачив років десять назад.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

У випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сімї. З припиненням права власності особи на житлове приміщення втрачається й право користування цим жилим приміщенням у членів його сімї.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сімї позивача, не є співвласниками будинку, вказані особи не ведуть спільне господарство. Між сторонами не було укладено угоди про безоплатне користування жилим приміщенням, також не був укладений і договір найму житлового приміщення. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратили право користування вказаною квартирою.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, як і не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 26 вказаних Правил визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, судом береться до уваги загальновідомі обставини того, що на підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» №1037 VIII від 17.03.2016 року місто Орджонікідзе перейменовано на місто Покров.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись 383, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 76-81, 141, 247, 258, 263-265, 268, 272, 273, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, про усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею та шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право користування квартирою №75 в будинку №65 по вул. Партизанській в м. Покров Дніпропетровської області, знявши з реєстрації місце проживання останнього, зазначеного за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Партизанська, 65/75.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування квартирою №75 в будинку №65 по вул. Партизанській в м. Покров Дніпропетровської області, знявши з реєстрації місце проживання останньої, зазначеної за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Партизанська, 65/75.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, судові витрати по справі у розмірі 1409 гривні 60 копійок.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому у ст. ст. 351 та 354-355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15 січня 2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_11