Справа № 309/370/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року у складі судді Лук`янової О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності ,-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісні власності , мотивуючи його тим, що 01 травня 1980 року вона уклала шлюб з відповідачем. В період шлюбу вона з відповідачем побудували житловий будинок в АДРЕСА_1 і у 1989 році вселилися в нього. У 2000 році на ім`я відповідача видано свідоцтво про право власності на даний будинок. Нещодавно відповідач заявив, що вона не має жодного відношення до вказаного будинку. Крім того, в період шлюбу ними придбано дві земельні ділянки з кадастровими номерами : :01:002:0169 та :01:004:0055. В зв`язку з наведеним позивач просила визнати за нею право спільної сумісної власності з іншим членом подружжя ОСОБА_3 на вказані будинок та земельні ділянки та визначити, що частка позивача в даному майні складають: за позивачем 1/2, за відповідачем 1/2.

Ухвалою Хустського районного суду від 07 травня 2019 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за кадастровими номерами: :01:002:0169 та :01:004:0055.

Визначено, що частки в будинку АДРЕСА_1 та частки на земельні ділянки за кадастровими номерами: :01:002:0169 та :01:004:0055, складають:-за ОСОБА_2 - 9/10; -за ОСОБА_3 1/10.

Повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову у загальному розмірі 1267 грн. 84 коп. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності закрито.

Заперечуючи ухвалу суду про затвердження мирової угоди, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участь у справі подала на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу та в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства. Зокрема, вказує на те, що затверджена судом мирова угода суперечить закону та порушує його законні права. А саме, 23квітня 2018 року він звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики і одночасно ним було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Хустського районного суду від 07.05.2018 року відкрито провадження за його позовом та накладено арешт на майно та грошові кошти відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що Хустьським РВ ДВС до Державного реєстру внесено інформацію про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заочним рішенням Хустського районного суду від 05.11.2018 року його позов задоволено. Рішенням Закарпатського апеляційного суду від 02.09.2019 року дане рішення скасовано, його позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в загальному 3 506 817, 40 грн. В ході виконання рішення встановлено, що відповідач боржник з метою уникнення накладення стягнення на його майно, уклав мирову угоду з своєю дружиною за якою передав своє майно останній. Мирова угода затверджена ухвалою суду від 07.05.2019 року в справі №309/370/19 під час дії ухвали суду про накладення арешту на майно боржника, є фіктивною та укладена з метою невиконання рішення суду про стягнення боргу ї позбавляє його права на задоволення грошових вимог за рахунок майна боржника ОСОБА_3

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні апелянт підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що у січні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісні власності, в якому просила визнати за нею право спільної сумісної власності з іншим членом подружжя ОСОБА_3 на житловий будинок в АДРЕСА_1 , дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:002:0169 та :01:004:0055 та визначити, що частка в даному майні складають: за позивачем 1/2, за відповідачем 1/2.

Ухвалою Хустського районного суду від 07 травня 2019 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за кадастровими номерами: :01:002:0169 та :01:004:0055.

Визначено, що частки в будинку АДРЕСА_1 та частки на земельні ділянки за кадастровими номерами: :01:002:0169 та :01:004:0055, складають:-за ОСОБА_2 - 9/10; -за ОСОБА_3 1/10.

З матеріалів справи вбачається, що 23квітня 2018 року апелянт ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики і одночасно ним було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Хустського районного суду від 07.05.2018 року відкрито провадження за його позовом та накладено арешт на майно та грошові кошти відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що Хустьським РВ ДВС до Державного реєстру внесено інформацію про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Хустського районного суду від 05.11.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Рішенням Закарпатського апеляційного суду від 02.09.2019 року дане рішення скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в загальному 3 506 817, 40 грн.

Згідно з ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета cпору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, судом першої інстанції залишені поза увагою дані вимоги закону, не враховано, що на момент затвердження мирової угоди (07.05.2019р.) у ОСОБА_3 існував борг і невиконане зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором позики від 05листопада 2018 року, що підтверджено судовим рішенням від 02 вересня 2019 року, і ухвалою суду від 07.05.2018 року було накладено арешт на майно та грошові кошти, які належали ОСОБА_3 .

Тобто, судом не враховано, що на момент затвердження судом мирової угоди відносно належного ОСОБА_3 майна існували встановлені судом обмеження і заборона на його розпорядження.

Затвердження судом за вказаних обставин мирової угоди, за якою боржник ОСОБА_3 погодився визначити його частку у спільному майні подружжя в 1/10 частині, а частку дружини в - 9/10 частині, суперечить закону та порушує законні права та інтереси апелянта ОСОБА_1 , як кредитора, який має право на задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вирішено питання щодо затвердження мирової угоди з порушенням норм процесуального права, а тому, ухвала Хустського районного суду від 07 травня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року про затвердження мирової угоди скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий :

Судді :