Дата документу 26.03.2019
Справа № 501/3096/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 березня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою особою

учасники справи не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи у нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне

В С Т А Н О В И В:

І . Позиція позивача.

23.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою особою.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є матір`ю відповідачки, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідачка народила доньку ОСОБА_4 , яка є онукою позивача та єдиною дитиною відповідача. Так, на момент народження малолітньої дитини ОСОБА_4 , відповідачка не перебувала у шлюбі, відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини були записані зі слів матері, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.17).

Фактично з самого народження, дитина ( ОСОБА_4 ) виховується та перебуває на утриманні ОСОБА_1 , а впродовж останнього року, ОСОБА_2 не проживає з донькою, не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні малолітньої ОСОБА_4 , веде асоціальний спосіб життя, не працює, не приймає будь-якої елементарної трудової участі у житті родини в якій виховується дитина. Всі питання щодо виховання малолітньої ОСОБА_4 вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач докладає всі свої зусилля та можливості для розвитку та виховання онуки. Тому просить суд:

-Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПННОМЕР_6) батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

-Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ), призначивши її опікуном ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник надали до суду заяву про розгляд справи по суті без їх участі, позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, надали згоду на ухвалення заочного рішення (а.с.82).

Відповідач на виклики суду неодноразово не з`являлась, про причини неявки не повідомила, була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи (а.с. 49-50, 56, 72-73, 77).

Представник третьої особи до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав висновок та заяву про розгляд справи без її участі (а.с.58-75).

Ш. Інші процесуальні дії у справі.

Від 05.12.2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області було відкрито провадження по даній справі (а.с.43).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв`язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю є ОСОБА_2 (в подальшому ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , (а.с.16). Відомості про батька дитини, зазначені за слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, згідно листа Чорноморського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 04.10.2018 року № 2360/52-25 (а.с. 17, 20).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом РАЦС Іллічівської міської ради 19.05.1994 року, відповідачка ОСОБА_2 є дочкою позивачки ОСОБА_1 , а відповідно позивачка є рідною бабусею малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно довідки про склад зареєстрованих (сім`ї) у житловому будинку осіб від 05.09.2018 року № 15-9159, виданої відділом реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради, позивачка, відповідачка та малолітня особа зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відповідно акту від 19.09.2018 року, складеного мешканцями будинку та посвідченого ЖУД № 2 виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, відповідачка останній рік не проживає разом із дитиною та жодної участі у її долі не приймає, виховання дитини здійснюється позивачем (а.с. 26).

Висновком виконавчого комітету Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування №1-17-48 від 05 лютого 2019 року, підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59-60).

Відповідно до довідки № 157/08 ДЗ « ІБЛ на ВТ» дитяча поліклініка здоров`ям дитини опікується мати, батько в поліклініку не приходить (а.с.62).

Згідно до характеристики ДНЗ (ясла-садок) КТ № 10 «Росинка» ЧМР Одеської області № 01-19-01 від 09.01.2019 року на вихованку ОСОБА_4 зазначено що життям повністю опікується позивач її чоловік та менша донька. Відповідач ніякої участі у житті дитини не приймає (а.с.63).

Таким чином, перешкод для пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою особою судом не встановлено.

V. Оцінка Суду.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що ст. 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч. 5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому "якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини ОСОБА_4.

Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.

Судом за обставинами справи встановлено, що відповідачка практично весь час з моменту народження дитини, життям дочки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною належного виховання, що свідчить про ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК, є підставою для позбавлення батьківських прав.

Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідачки щодо зміни свого ставлення до виховання дочки без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі „Мамчур проти України".

Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації, що розглядається розлучення відповідачки з дочкою в першу чергу відбулось, ще в 2017 році при ініціативі відповідачки, яка протягом тривалого часу не виявляла бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дочкою. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідачка жодним чином не продемонструвала Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідачки держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини. Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною буде сприяти інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.

Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дочкою та матір`ю склались таким чином, що дитина протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від матері, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані "інтереси дитини" в широкому розумінні на поняття сім`ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з дочкою не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дочкою.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір`ю та дочкою.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в її сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини».

Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачці, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей!, оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Як визначено у ч.3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна.

Виходячи зі змісту ст.63 Цивільного кодексу України та ст. 244 Сімейного кодексу України, опікуном дитини може бути повнолітня фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

З огляду на те, що позивач докладає усіх можливих зусиль з метою максимального забезпечення потреб малолітньої онуки, займається її вихованням, проявляє турботу про розвиток дитини, купує одяг, взуття інші необхідні речі, дбає про те щоб онука отримувала відповідне для її віку та потреб харчування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 155, 165, 166, 180, 243, 244, 258 Сімейного кодексу, ст. ст. 60, 62,63 Цивільного кодексу України, ст.ст.62,64, 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною - задовольнити.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПННОМЕР_6) батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ), призначивши її опікуном ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ).

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили Суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, місцезнаходження: 68000, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов