Справа № 352/2453/18
Провадження № 2/352/313/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

з участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 05.02.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 8.

В даному шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною звернення до суду є те, що шлюбні відносини припинені кілька років назад, кожен з подружжя проживає окремим життям. Позивачка зазначає, що на даний момент вони не проживають разом та не ведуть спільне сімейне господарство, нею фактично створена інша сім'я. Позивачка стверджує, що примирення між ними неможливе, шлюб існує тільки формально, його збереження суперечитиме її інтересам та інтересам дитини.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, але у присутності її представника, позов підтримала, просила його задоволити.

Представник позивачки- адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що у нього з дружиною не вирішено питання поділу майна, тому він заперечує проти розірвання шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Суд вважає, що шлюб слід розірвати, малолітню дитину- сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір'ю.

На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 104, 110, 112 СК України, ст. ст. 10-13, 89, 258-259, 263-264, 354-355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстровано 05 лютого 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 8 - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Гургула В.Б.