Справа № 760/1967/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/1314/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: П'ята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на подання заяви на прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, просила визнати причину пропуску встановленого для прийняття спадщини строку поважною та визначити додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі по батьковій лінії. Свій позов мотивувала тим, що її батьки розлучилися і вона з 2006 року проживала разом з матір'ю за іншою адресою. В період часу після закінчення школи по 2014 рік вона навчалась в Державному вищому навчальному закладі «Київський коледж легкої промисловості», і в цей час (22.03.2013 року) помер її батько, потім 19.06.2013 року - дідусь, 19.11.2014 року померла бабуся та 21.06.2015 року дідусь по батьківській лінії. На той час в неї склались складні життєві умови пов'язані з втратою чотирьох рідних людей і вона перебувала у тяжкому психологічному стані, що унеможливило звернутися вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того її дядя - відповідач по справі, відмовив їй у наданні документів про смерть бабусі та дідуся, що в свою чергу стало додатковою обставиною, яка унеможливила вчасно звернутися з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Відповідач подав до суду зустрічний позов, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом. В обґрунтування вимог посилається на те, що саме він займався доглядом та лікуванням своєї матері - бабусі позивача, оскільки та хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Позивач, знаючи про такий стан здоров'я спадкодавця, ухилялася від надання допомоги своїй бабусі. Також зазначає, що позивач пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини, без поважних причин, оскільки наведені нею обставини не можуть слугувати підставою для поновлення такого строку. Просив відмовити в задоволенні первісного позову.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволений частково, їй визначено додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, в задоволенні зустрічного позову відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити зустрічний позов та усунути ОСОБА_2 від права на спадкування. Свою скаргу обґрунтував тим, що судом недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме: судом в якості поважної причини пропуску строку визнано факт тривалої хвороби по 2014 року і лікування бабусі зі сторони матері позивача, у зв'язку з чим остання була змушена надавати їй допомогу. В той же час в матеріалах справи відсутні докази, які можуть підтвердити дійсність таких обставин, зокрема відсутні докази тривалої хвороби бабусі позивача та здійснення позивачем догляду за нею. Крім того судом не враховано того, що позивач не була єдиним родичем бабусі зі сторони матері, а догляд за нею здійснювався іншими її родичами. Крім того висновок суду щодо обґрунтованості тяжкого психологічного стану позивача не підтверджений жодним доказом. Посилання на те, що саме відповідач перешкодив позивачу вчасно подати заяву про прийняття спадщини шляхом відмови надати копії відповідних документів також не відповідають дійсності, оскільки спадкова справа була відкрита, нотаріусу були надані усі необхідні документи, які й зараз зберігаються в матеріалах спадкової справи, відтак додаткового надання таких документів ще й позивачем не потребувалося. такі документи знаходяться в матеріалах спадкової справи у нотаріуса. Оскільки у разі несвоєчасного звернення за прийняттям спадщини настають наслідки, передбачені ч.1 ст. 1272 ЦК України, вимоги позивача є необґрунтованими.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного:

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи було встановлено, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 з поважних причин, а саме із за тяжкого психологічного її стану, який пов'язаний зі смертю чотирьох їй рідних людей. Крім того судом було враховано рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2016 року, яким позивачу було надано додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_1 на тій підставі, що вона зазнала збігу тяжких обставин - хвороби бабусі по лінії матері, дідусів та їх смерті, що перешкодило їй вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини. Також суд встановив, що пропуск строку звернення із заявою був зумовлений й тим, що відповідачем не було надано позивачу документів про смерть бабусі - ОСОБА_3 та дідуся - ОСОБА_4, що фактично унеможливило позивачу подати документи на прийняття спадщини. Все це з точки зору суду першої інстанції обумовлює наявність підстав для задоволення первісного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного:

У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

За змістом наведеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто наявності таких об'єктивних підстав, які прямо перешкодили (унеможливили) спадкоємцю звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини.

В даному випадку позивач посилається на наявність у неї в той період душевних хвилювань та тяжкого психологічного стану, що обумовили неможливість подання заяви про прийняття спадщини. В той же час така причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки самі по собі душевні хвилювання без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, що в свою чергу в розумінні ст. 1272 ЦК України не може вважатися підставою для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в ст.ст. 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486 цс15).

Не можуть вважатися такими поважними причинами й посилання позивача на те, що відповідач не надав їй документів на підтвердження смерті бабусі та родинних зв'язків її батька з бабусею. В ході розгляду було встановлено факт відкриття нотаріусом спадкової справи після смерті бабуся позивача, в якій такі документи є в наявності, відтак подання їх саме позивачем не потребувалося. Крім того, відсутність таких документів може впливати на видачу свідоцтва про спадщину, однак відповідно до встановленої законом процедури жодним чином не може перешкоджати поданню заяви про прийняття спадщини, саме чого позивач і не зробила.

Суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини і були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, у зв'язку з чим дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За таких умов рішення суду в цій частині не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено того, що позивач ухилялася від надання допомоги по догляду за ОСОБА_3, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_3 була в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги та вона чи інші близькі зверталися до позивача з відповідним проханням надати допомогу, в задоволенні яких та відмовила. З таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи його виваженим та обґрунтованим.

Правова підстава для усунення від права на спадкування за законом встановлена ч.5 ст. 1224 ЦК України. Зокрема особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином для усунення від спадкування має бути доведено:

- по-перше - перебуванні спадкодавця в стані, в якому він не міг давати собі ради та потребував сторонньої допомоги;

- по-друге - умисне ухилення спадкоємця від надання такої допомоги за наявності можливості її надання.

Жодна з цих обставин в ході розгляду справи доведена не була, належних та допустимих доказів з цього приводу до суду стороною не надано. Зокрема до суду була представлена медична документація померлої ОСОБА_3, в той же час прямого висновку щодо перебування спадкодавця в безпорадному стані вона не містить, а відповідного експертного дослідження сторонами не представлено, клопотання про проведення експертизи не заявлялось. Не було представлено і доказів другої складової - умисного ухилення спадкоємця від надання такої допомоги. Таким чином наявність підстав для усунення позивача від спадкування за допомогою належних та допустимих доказів підтверджена не була, чому суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Будь-яких доказів, які б спростовували такі висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі також представлено не було. За таких умов правові підстави для задоволення зустрічної вимоги про усунення позивача від спадкування відсутні.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини скасувати. В задоволенні вимоги ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини після померлої 19 листопада 2014 року ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько