Справа №: 343/859/17
Провадження №: 2/0343/60/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

секретаря судового засідання - Димид О.З.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу №343/859/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

з участю: представника позивачки - адвоката ОСОБА_4,

представника відповідачів- адвоката ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить усунути перешкоди в користуванні незавершеним будівництвом готовністю 75 % АДРЕСА_1, яке їй належить, шляхом повернення ключів від вхідних дверей, звільнення будинку від особистих речей відповідачів та надання безперешкодного доступу до приміщень даного будинку.

В обгрунтування позову покликається на те, що згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 року вона являється власником незавершеного будівництва готовністю 75 % за адресою АДРЕСА_1. Дане майно вона успадкувала після сметрі її батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

З невідомих їй причин, після смерті батька, її родичі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 облаштували у недобудованому будинку своє житло, замінивши замки в дверях і почали перешкоджати заходити їй в будинок. З цього приводу вона неодноразово зверталась з проханням звільнити її спадкове майно, однак бажаних результатів це не принесло.

Постійно проживаючи в АДРЕСА_2, періодично приїжджає в с. Яворів. Однак зайти і перепочити у власному будинку не має змоги. На оформлення спадщини вона витратила бачато часу та коштів, і на даний час позбавлена можливості потрапити у житло, яке збудували її батьки, перебуваючи у шлюбі.

Оскільки домовитись з відповідачами не має змоги, вони демонструють явну неможливість спільного проживання у спадковому будинку, змушена звертатись до суду з даним позовом.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.05.2017 року задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Представником позивача заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої цивільної справи 343/1547/17 про визнання прав забудовника в порядку спадкування, яка перебуває на розгляді в Долинському районному суді. Ухвалою Долинського районного суду від 26.04.2018 року відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Позивачкою та її представником заявлялись клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, які ухвалами Долинського районного суду задовольнялись.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивачки пояснила, що ОСОБА_1 двічі приїжджала до будинку, однак увійти до нього не змогла, відповідачі її не впускали. Перший раз була в с. Яворів на похороні свого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, другий раз під час виготовлення технічного паспорта. ОСОБА_1 зверталась до суду про визнання права властності на будівельні матеріали спірного будинку, її позов задоволений та набрав законної сили.

Представник відповідачів позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки важає його безпідставним. Окрім цього пояснив, що ОСОБА_6, який збудував та був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1, являється рідним братом матері відповідачки. За життя та на час смерті ОСОБА_6 її мати ї вона з сім"єю проживали із спадкоємцем та здійснювала за ним догляд. ОСОБА_1 жодного разу не приїжджала до батька, не провідувала його, не надавала йому допомоги та не проживала з ним. На даний час в Долинському районному суді на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування. Позивачкою не надано суду жодних доказів того, що їй відповідачі чинять перешкоди в користуванні будівельними матеріалами, що їй не повертають ключі від будови. Позивачка не зверталась до відповідачів з вимогами, які вказані в позовній заяві та в них відсутні ключі від будівлі. В рішенні, на яке посилається представник позивачки, не вказано, що після смерті ОСОБА_6 хтось проживає у будинку АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с 3,4).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 75 % по АДРЕСА_1.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 спадщину прийняла 15.03.2016 року, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, винісши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В обгрунтування позову позивачка вказує про те, що вона є власником незавершеного будівництва по АДРЕСА_1, про що свідчить рішення Долинського районного суду від 20.01.2017 року, яке відповідно до постанови Верховного суду від 26.09.2018 року залишено без змін.

Суд встановив, що за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з сім"єю, які, як стверджує позивачка, чинять їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням. ОСОБА_3 являється племінницею спадкодавця, яка постійно проживала з ОСОБА_6, здійснювала за ним догляд та після смерті займалась його похованням. Викладене в судовому засіданні позивач та її представник не заперечили.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності з вимогами ч.2 цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статтей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов"язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В судовому засіданні суду не представлено, а судом не здобуто доказів, що відповідачі чинили певні перешкоди в користуванні незавершеним будівництвом будинком позивачці, ОСОБА_1 не зверталася з жодними письмовими заявами до відповідачів чи в правоохоронні органи для усунення перешкод в користуванні вказаним будинком та щодо незаконного проживання сім"ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в незавершеному будівництвом будинку. А тому покликання позивачки про те, що вона була позбавлена права користуватися спірним будинком, оскільки їй чинили перешкоду у цьому відповідачі, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім цього, представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції вказала, що ОСОБА_1 востаннє в с. Яворів була на похороні батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Будь-яких доказів, що вона приїжджала в село Яворів та мала намір потрапити у спірну будівлю, а їй чинили перешкоду, судом не встановлено. Натомість встановлено, що позивачка проживає та зареєстровна з 06.04.2000 року в АДРЕСА_3.

Згідно вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Як встановлено в судовому засідані в будинку по АДРЕСА_1 відповідачка та її мати проживали до та на час смерті спадкодавця, відповідачі вели спільне господарство, здійснювали догляд за будинком, оплачували комунальні послуги.

Слід зазначити, що ні позивач, ні відповідачі на час ухвалення даного рішення не оформили права власності на житловий незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1, натомість в суді на розгляді перебуває інша судова справа за позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на будівельні матеріали, використані під час будівництва спірного будинку, та зустрічний позов ОСОБА_3 про усунення від спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1. Рішення по справі на даний час не прийнято.

На підставі зазначеного, суд не вбачає наявності перешкод з боку позивачів у користуванні незавершеним будівництвом за вказаною вище адресою та приходить до висновку про безпідставність позову, в задоволенні якого слід відмовити.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.05.2017 року при пред"явленні до суду позову сплату судового збору відстрочили до ухвалення судового рішення.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На час подання позовної заяви ОСОБА_1 ставка судового збору за подання даної категорії справ немайнового характеру становила 640,00 грн., яка підлягає стягненню з позивачки в дохід держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 181, 319, 331, 396 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.81,141, 206, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в АДРЕСА_4, паспорт НОМЕР_3.

Відповідачі: ОСОБА_2, житель АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2, жителька АДРЕСА_1.

Суддя Долинського районного суду І. М. Андрусів

Повне судове рішення складено: 12.02.2019 року