Ухвала

Іменем України

30 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 732/997/17

провадження № 61-15936ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року за нововиявленими обставинамирішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Городнянської ЗОШ № 1 ОСОБА_2 , Відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій та скасування наказу про надання основної відпустки відмовлено.

Заявник зазначає, що після ухвалення цього рішення суду у Городнянському районному суді було розглянуто цивільну справу № 732/728/18, за наслідками чого 27 листопада 2018 року було ухвалено рішення про встановлення юридичного факту того, що наказ директора Городнянської ЗОШ I ступеня ОСОБА_2 № 19 від 17 травня 2017 року не відповідає дійсності, оскільки був виданий не на підставі заяви ОСОБА_1 про надання відпустки та не відповідно до графіку відпусток на 2017 рік. Вважає, оскільки рішенням суду встановлений зазначений факт, то наявні правові підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та його скасування.

Ухвалою від 20 травня 2019 року Городнянський районний суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року відмовлено та залишено в силі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2017 року, ухвалене у цивільній справі № 732/997/17.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року ухвалу місцевого суду залишено без змін.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду, касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не надав належної правової оцінки доказам, що мають значення для справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило