Справа № 510/859/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2019 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справу у їх відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія довідки виконкому Нагірненської сільської ради від 23.11.2017р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 127914; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,72 га серії ЯИ № 127914; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 № 0291331; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.10.2018р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0291314; копія протоколу допиту ОСОБА_7 , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 18.04.2019р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2019р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Так, батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя йому належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Ренійський», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД НОМЕР_2 .

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті були позивач та його дружина ОСОБА_8 . ОСОБА_9 встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, дружина спадкодавця ОСОБА_10 на день смерті чоловіка вона проживала разом із ним, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що про підтверджується протоколом допиту ОСОБА_7 , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 18.04.2019р. Позивач на той час на спадщину не претендувала. Таким чином, матір позивача ОСОБА_10 прийняла спадщину після смерті чоловіка та не заявила відмову від неї, однак не оформила її юридично.

Матір позивача ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя їй належало: право на земельну частку (пай) члена КСП «Ренійський», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 , яке прийняла після смерті чоловіка; право на земельну частку (пай) члена КСП «Ренійський», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД НОМЕР_4 ; земельна ділянка площею 0,72 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку площею ЯИ № 127914.

На випадок смерті ОСОБА_10 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після її смерті була позивач ОСОБА_1 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, позивач ОСОБА_1 на день смерті матері вона проживала разом із нею, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що про підтверджується протоколом допиту ОСОБА_7 , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 18.04.2019р. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 18.01.2019р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_10 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, матір позивача ОСОБА_10 як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_11 позивач у справі є спадкоємцем за законом . Вона у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що про підтверджується протоколом допиту ОСОБА_7 , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 18.04.2019р. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_10 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 18.01.2019 р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим була вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

право на земельну частку (пай) в КСП «Ренійське», розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території с. Нагірне Ренійського району, згідно сертифікату серії ОД № 0291314;

право на земельну частку (пай) в КСП «Ренійське», розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території с. Нагірне Ренійського району, згідно сертифікату серії ОД № 0291331;

земельну ділянку загальною площею 0,72 га, із кадастровим номером :01:005:0347, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 127914.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков