КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/146/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Київ

Справа № 753/18694/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року, постановлену у складі судді Сирбул О.Ф., за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ВольфТетяна Леонідівна про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту,

встановив:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., в якому просить визнати право власності на майно та звільнити майно з-під арешту.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, зазначеного в постановах приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. про опис та арешт майна від 18.09.2018 року боржника ОСОБА_4, а саме: квартири НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; транспортного засобу Renault Logan Van 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, білого кольору; гаражного боксу за адресою: АДРЕСА_3, автогаражний кооператив «Чайка», гараж НОМЕР_3, площею 20,7 кв.м.; телевізору Samsung BN 68-04700Р-00 чорного кольору, діагональ, 52 дюйма; шкіряного дивану білого кольору; шкіряного дивану розкладного білого кольору; шкіряного крісла білого кольору; вішалки для верхнього одягу з дерева; пилососу жовтого кольору Kacher S/N 092923; вмонтованої мікрохвильової печі BOSCH НМТ 85MR23; духового шкафу Gorenie модель BO 755SYW; дзеркала 102x100; дорожньої валізи sumdex жовтого кольору; пральної машини Electrolux, model EWT 1021.

Також просить заборонити відповідачам та третім особам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження вказаного майна.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року заяву задоволено частково.

Зупинено продаж арештованого майна, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. про опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 від 18.09.2018 року, а саме: квартири НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; транспортного засобу Renault Logan Van 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, білого кольору; гаражного боксу за адресою: АДРЕСА_3, автогаражний кооператив «Чайка», гараж НОМЕР_3, площею 20,7 кв.м.; телевізору Samsung BN 68-04700Р-00 чорного кольору, діагональ, 52 дюйма; шкіряного дивану білого кольору; шкіряного дивану розкладного білого кольору; шкіряного крісла білого кольору; вішалки для верхнього одягу з дерева; пилососу жовтого кольору Kacher S/N 092923; вмонтованої мікрохвильової печі BOSCH НМТ 85MR23; духового шкафу Gorenie модель BO 755SYW; дзеркала 102x100; дорожньої валізи sumdex жовтого кольору; пральної машини Electrolux, model EWT 1021.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції не з'ясовано походження коштів, за які було придбано спірне майно, позивачем не доведено, що джерелом набуття майна були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, оскільки суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти подружжя. Суд не дослідив належним чином докази, надані в обґрунтування того, що зупинення продажу арештованого майна є необхідним і арештоване майно може вважатись власністю ОСОБА_3

Зазначає, що деякі з наданих позивачем доказів є недостовірними та недопустимими, оскільки на момент покупки пральної машини Electrolux model EWT 1021 - 21 вересня 2006 року ТОВ «КФ Егіда» не існувало. Тому товарний чек № 0083 від 21.09.2006 року про покупку пральної машини є недопустимим та недостовірним доказом.

Крім того, квартира НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, транспортний засіб Renault Logan Van, 2010 року випуску, належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Звертає увагу, що відповідно до договору дарування № 238 від 21.02.2017 року, гаражний бокс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, був подарований ОСОБА_4 -ОСОБА_6 Отже, позивач взагалі не має жодного відношення до гаражного боксу, так як зазначене майно було подароване відповідачу і є його особистою власністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 вважає, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Посилається на те, що доводи апеляційної скарги є предметом розгляду даної справи, а тому належність спірного майна має бути встановлено в судовому засіданні під час розгляду справи по суті заявлених вимог, та оцінено судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Вказувала, що вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту передбачено п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що у справі не з'ясовано походження коштів, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

В судовому засіданні представник третьої особи Вольф Т.Л. - ОСОБА_9 та представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 заперечували проти доводів апеляційної скарни, просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку учасників справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи предмет та підстави спору, який виник між сторонами та співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, відповідно до постанови про опис та арешт майна від 18.09.2018 боржника ОСОБА_4 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. В іншій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які вказували б на те, що існує реальна загроза та наміри відповідачів, третіх осіб відчужити майно або вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження зазначеного майна.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., в якому просить:

1) визнати за ОСОБА_3 право власності на частку п'ятдесят відсотків (1/2) без реального виділення в натурі у наступному майні, що належить позивачу та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а саме: гараж НОМЕР_3, площею 20, 7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3, автогаражний кооператив «Чайка»; транспортний засіб Renault Logan Van 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, білого кольору; квартира НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

2) визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на наступне рухоме майно: телевізор Samsung BN 68-04700Р-00 чорного кольору, діагональ, 52 дюйма; шкіряний диван білого кольору; шкіряний диван розкладний білого кольору; шкіряне крісло білого кольору; вішалка для верхнього одягу з дерева; пилосос жовтого кольору Kacher S/N 092923; вмонтована мікрохвильова піч BOSCH НМТ 85MR23; духова шафа Gorenie модель BO 755SYW; дорожня валіза sumdex жовтого кольору; пральна машина Electrolux, model EWT 1021.

3) зняти арешт з наступного майна, накладеного постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.І. від 18.09.2018 року : гаражу НОМЕР_3, площею 20, 7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3, автогаражний кооператив «Чайка»; транспортного засобу Renault Logan Van 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, білого кольору; квартири НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7; телевізору Samsung BN 68-04700Р-00 чорного кольору, діагональ, 52 дюйма; шкіряного дивану білого кольору; шкіряного дивану розкладного білого кольору; шкіряного крісла білого кольору; вішалки для верхнього одягу з дерева; пилососу жовтого кольору Kacher S/N 092923; вмонтованої мікрохвильової печі BOSCH НМТ 85MR23; духової шафи Gorenie модель BO 755SYW; дорожньої валізи sumdex жовтого кольору; пральної машини Electrolux, model EWT 1021.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, зазначеного в постановах приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ВольфТ.Л. про опис та арешт майна від 18.09.2018 року боржника ОСОБА_4, та забороною відповідачам та третім особам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження вказаного майна, ОСОБА_3 обґрунтовувала її тим, що в майбутньому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до втрати можливості захистити право власності позивача у межах розгляду справи, що у свою чергу, призведе до порушення конституційного права та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи те, що предметом позову є вимоги про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, яке може бути реалізовано до вирішення даної справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів вважає, що судом зроблено обґрунтований висновок про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

З апеляційної скарги вбачається, що доводи апеляційної скарги приватного виконавця зводяться до оспорювання належності позивачу ОСОБА_3 майна на праві особистої власності, оскільки майно або набуте за спільні кошти подружжя, або майно належить особисто боржнику ОСОБА_4

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали, оскільки такі обставини підлягають дослідженню судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, яким буде надана належна правова оцінка у рішенні суду і такі доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті спору, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна є співмірними із заявленими позовними вимогами та прямо передбачені п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України як вид забезпечення позову про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Отже, оскільки обраний вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф ТетяниЛеонідівни- залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Чобіток А.О.

Шебуєва В.А.