Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 661/527/16-ц

провадження № 61-32417св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

представник позивача за первинним позовом - адвокат Кононов Микола Анатолійович,

відповідач за первинним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_6,

представник відповідача за первинним позовом - адвокат Ярова Світлана Вікторівна,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_8,

третя особа у зустрічному позові - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Крамчанін Сергій Алімович,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_10,

адвокат особи, яка подала апеляційну скаргу - Лучко Віра Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Радченка С. В., Вейтас І. В., Приходько Л. А. від 21 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_6, у якому просив визнати Ѕчастиниквартири АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_4 право власності на ј частини зазначеної квартири.

Позов мотивовано тим, що 06 лютого 2003 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі, набули в рівних долях кожний на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1. 23 квітня 2003 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розлучилися, а 19 грудня 2003 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з позивачем. ОСОБА_4 вказував, що 14 грудня 2004 року ОСОБА_6 придбала у колишнього чоловікаОСОБА_8 В згідно договору купівлі-продажуналежну йому Ѕчастини спірної квартири. Посилаючись на те, що вказану частину квартири відповідач купувалаза спільні кошти подружжя, однак договір був оформлений на ОСОБА_6, ОСОБА_4 відповідно до статтей 60, 61, 63, 70, 71 СК України просив задовольнити позовні вимоги.

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 грудня 2004 року Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що вказаний договір був укладений з метою поділу майна колишнього подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Посилаючись на те, що згоду на укладання вказаного правочину ОСОБА_4, як чоловік позивача не надав, ОСОБА_6 просила задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року позов первинний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4частини квартири АДРЕСА_1 як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи первинний позов, виходив з того, що частина квартири була придбана у період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому є об'єктом спільного майна подружжя. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд врахував, що при укладенні між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу від 14 грудня 2004 року Ѕ частини квартири було додержано вимог закону, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для визнання вказаного правочину недійсним.

Короткий зміст ухвали, рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року клопотання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 задоволено.

Прийнято відмову від зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Крамчанін С.А., про визнання договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири недійсним.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 скасовано, провадження у справі в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Крамчанін С. А., про визнання договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири недійсним, закрито.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 відхилено, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року залишено без змін.

У грудні 2017 року ОСОБА_10, яка не брала участі у справі, проте вважала, що місцевий суд вирішив питання про її права та обов'язки, звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року .

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 задоволено, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, виходив з того, що ухваленим рішенням суду першої інстанції, після його перегляду в апеляційному порядку, яким визнано право власності на нерухоме майно, порушено права ОСОБА_10 як власника квартири АДРЕСА_1, яку до участі у розгляді справи залучено не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

У липні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив представника ОСОБА_10 - Лучко В. М., у якому останній просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 661/527/16-ц з Новокаховського міського суду Херсонської області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_10, яка подала апеляційну скаргу, була присутня в судових засіданнях під час розгляду справи, проте відомостей про існування договору дарування спірної квартири не повідомляла. Оскільки Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_4 вона є спільною сумісною власністю, а тому відповідач не мала права її відчужувати.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що про існування рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року ОСОБА_10 дізналася лише у листопаді 2017 року, оскільки вона проживає та навчається у іншому місті, у зв'язку з чим поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження відповідає вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що під час перебування у шлюбі 06 лютого 2003 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 придбали у рівних частинах квартиру АДРЕСА_1

23 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розірвано.

19 грудня 2003 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_4

14 грудня 2004 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_8 належну йому Ѕ частини квартири АДРЕСА_1

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу КрамчанінимС. А., 22 лютого 2016 року ОСОБА_14 подарувала ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що оскільки Ѕ частина спірної квартири придбана ОСОБА_6 під час перебування з позивачем у зареєстрованому шлюбі, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановивши, що Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, та визнаючи за останнім право власності на ј вказаної нерухомості, місцевий суд, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції в ухвалі від 03 серпня 2016 року, виходив з того, що ОСОБА_6 не доведено належними та допустимими доказами придбання частини квартири за особисті кошти, у зв'язку з чим дійшов висновку про її поділ відповідно статей 69, 70 СК України.

Пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 липня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_10, яка відповідно до договору дарування від 22 лютого 2016 року є власником спірної квартири, врахував вирішення судом першої інстанції питання щодо прав та обов'язків особи, не залученої до участі у розгляді справи, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

У апеляційного суду були відсутні процесуальні повноваження для залучення до участі у справі інших осіб, які не приймали участі під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило