№479/55/19
№2/479/119/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Криве Озеро, в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/55/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

учасники справи :

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2 сільська рада,

в с т а н о в и в :

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельні ділянки площею 3.2847 га та 0.0425 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2018 року, оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини її відмовлено.

В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2 сільської ради, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року померла ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №276226, виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 17 квітня 2018 року(а.с.7).

Спадкоємицею за законом першої черги, на спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії 1-ФП №268724, виданого ОСОБА_2 сільЗАГСом Кривоозерського району Миколаївської області 18 листопада 1971 року(а.с.9), даними копії свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ФП №261365, виданого ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 19 серпня 1989 року(а.с.8).

Згідно даних довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №712 від 23 травня 2018 року, останнім постійним місцем проживання ОСОБА_3 було с.Токарівка вул.Берегова,41 Кривоозерського району Миколаївської області, на день смерті спадкодавець проживала одна(а.с.40).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок: площею 3.2847 га, кадастровий номер: :04:000:0360, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, та площею 0.0425 га, кадастровий номер: :02:000:2212, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належних на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_3, що підтверджується даними копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 16 березня 2018 року та №НВ-018 від 16 березня 2018 року(а.с.11-16).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається із спадкової справи №122/2018 (а.с.31-41), позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.32), ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача(а.с.33).

В оформленні спадщини на земельні ділянки, площею 3.2847 га та 0.0425 га, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.3), оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За положеннями ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 200, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки:

- площею 3.2847 га, кадастровий номер: :04:000:0360, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області,

- площею 0.0425 га, кадастровий номер: :02:000:2212, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області,

в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :