Справа № 492/1718/19
Провадження № 2/492/532/19
24 грудня 2019 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області в складі:
Головуючого - судді Череватої В. І.
за участю секретаря судового засідання Каширної О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Арцизі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
01 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником зазначеного будинку, зареєстрований та постійно проживає за зазначеною адресою, за якою також зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не проживають у цьому будинку з 14 вересня 2018 року по теперішній час, не сплачують комунальних послуг та не беруть участі в утриманні будинку. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування вищевказаним будинком. Визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням позивачу необхідно для того, щоб вільно володіти та користуватися належною йому власністю, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В. І.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.
Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито (а.с. 19).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися (викликалися в судове засідання на 10.12.2019 року та 24.12.2019 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідачі суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Крім того, відповідачі повідомлялися про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов`язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України).
У судовому засіданні встановлено, що позивач по наявній справі ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується копією Договору купівлі-продажу, посвідченого 14 вересня 2018 року приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області Міцул О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 989 (а. с. 7-10).
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить позивачу по справі ОСОБА_1 (а. с. 11).
Згідно довідки № 361 від 08.08.2019 року, виданої виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 (1959 р. н.); ОСОБА_3 (1982 р. н.); ОСОБА_1 (1982 р. н.); ОСОБА_4 (1991 р. н.) та ОСОБА_5 (2013 р. н.) (а. с. 12).
Місце реєстрації ОСОБА_2 у вказаному будинку з 18.05.1982 року, підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 17).
Місце реєстрації ОСОБА_3 у вказаному будинку з 21.05.1998 року, підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 18).
Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 24.10.2019 року № 462, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійсно не проживають в АДРЕСА_1 з 14.09.2018 року, що також підтверджується відповідним актом від 26.11.2019 року (а.с. 31, 32).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживають більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Жодних домовленостей або інших угод, передбачених законом між позивачем та відповідачами не укладалося.
Відповідачі не несуть ніяких обов`язків по оплаті житла, так як в ньому не проживають, комунальні послуги не сплачують. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку відповідачі створюють позивачу перешкоди у вільному користуванні належною йому власністю.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього зв`язку з конкретним місцем.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс11.
Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх із реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 45 від 01.10.2019 року про сплату судового збору в розмірі 1 536,80 гривень (а. с. 1).
Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1536,80 гривень в рівних частинах з кожного.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 70, 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 264, 265, 273, 280-289, 354, 383, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в рівних частинах з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 24 грудня 2019 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ), проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ
Арцизького районного суду В.І. Черевата