Провадження № 2/344/1987/19
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

09 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Гандзюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про позбавлення премії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про позбавлення премії та відшкодування моральної шкоди.

05 липня 2019 рок від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання підтримав.

Позивач та її представник у судовому засіданні заперечили проти закриття провадження у справі. Вважають, що позовні вимоги слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позову та матеріалів справи, наказом директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості № 513 від 03 вересня 2018 року за порушення трудової дисципліни та недотримання етики поведінки працівників державних установ провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Івано-Франківської міської філії обласного центру зайнятості ОСОБА_1 позбавлено премії за серпень 2018 року.

Не погоджуючись із даним наказом позивач в порядку цивільного судочинства звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом про визнання наказу незаконним та його скасування. За порушення її трудових прав також просила суд стягнути із Івано-Франківського обласного центру зайнятості в її користь 5 000 гривень моральної шкоди.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуванням, виплатою, утриманням, компенсацією, перерахунком заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 вказаного Закону посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 грудня 2016 року № 1543, Служба є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України.

Служба складається, зокрема, з Центрального апарату Служби, Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості, міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості.

Центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, то правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 754/15544/17-ц (провадження № 14-202цс19).

Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним центром зайнятості та обіймає посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, тобто є уповноваженою особою на виконання функцій держави в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції та є юридичною особою публічного права. Оскільки позивач обіймає посаду в органі виконавчої влади, то цей спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження позивачем публічної служби.

Зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, позивач звертаючись із даним позовом до суду дійшов помилкового висновку про необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають вирішенню судом за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, керуючись ст.ст. 255, 259-261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про позбавлення премії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Суддя О.М. Бабій