Справа № 183/2925/17
№ 2/183/178/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

23 червня 2017 року Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 69904,13 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що згідно договору б/н від 14.06.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає згоду про встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, що затверджені наказом, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача складає між ним та Банком відповідний договір. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які теж викладені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк». Одночасно Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена одностороння зміна Тарифів та невідємних частин Договору, в звязку з чим розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, саме на позичальника покладається обовязок щодо отримання такої виписки.

Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, власник платіжної карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, а також оплачувати комісію, на умовах встановлених договором. Крім того, умовами договору передбачена можливість стягнення штрафу за порушення позичальником строку платежу по кожному із грошових зобовязань, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 69904,13 грн., яка складається з: 4995,30 грн. заборгованості за кредитом, 57603,97 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3499,90 грн. пені за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 3304,96 грн. штрафу (процентна складова).

Зазначену суму заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року відкрито провадження по справі. Справа знаходилась в провадженні судді Парфьонова Д.О..

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 31.05.2018 року, справа передана судді Майна Г.Є.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 21.11.2018 року, справа передана судді Сорокі О.В.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, згідно якої позов не визнають, просять відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Позовна заява у відповідності до положень п.11 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Публічним Акціонерним товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» (який в подальшому змінив назву на Акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н від 14.06.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6, 7, 8-31). Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ «КБ «ПриватБанк» вказувало про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 69904,13 грн., яка складається з: 4995,30 грн. заборгованості за кредитом, 57603,97 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3499,90 грн. пені за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 3304,96 грн. штрафу (процентна складова).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 14.06.2010 року по 16.05.2014 року користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 4-5).

П 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до діючих норм цивільного законодавства строк позовної давності застосовується відносно певного зобов'язання, в даному випадку відносно виниклої кредитної заборгованості, а не відносно строку дії картки. Оскільки строк позовної давності це строк в межах якого банк може звернутися для захисту свого порушеного права у зв'язку з порушенням строків виконання зобов'язань по повернення кредитних коштів.

Суд бере до уваги, що в своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в АТ КБ Приватбанк від 14 червня 2010 року на отримання кредитної картки із встановленим лімітом кредитних коштів, відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку які були надані йому в письмовому вигляді. Також, зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що надані до позовної заяви банком дані умови підписані лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3, тоді як підпис позичальника на вказаних умовах відсутній, як і зазначення дати їх підписання (а.с. 8-31).

Отже, посилання позивача в позові на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, про що зазначено в особистій заяві позичальника, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

За вимогами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Матеріали справи не містять договору про збільшення строку позовної давності за спірним кредитним договором, в той час як п.п.п 1.1.7.31 згідно якого позовна давність встановлюються в 50 років та стосується вимог банка про повернення кредиту, сплати відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, міститься в умовах, які не підписані позичальником.

Враховуючи дані обставини суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах необхідно керуватись нормами закону, які визначають загальний строк позовної давності.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що останній раз відповідач користувався кредитною карткою 16 травня 2014 року, погасивши заборгованість у розмірі 50,00 грн. і саме з цього періоду почався перебіг строку позовної давності, а із позовом банк звернувся лише 23 червня 2017 року, тобто із порушенням положень ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 22.03.2017 р. № 6-2320цс16.

Аналізуючи викладене, враховуючи заяву представника позивач про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про доцільність застосування строку позовної давності до даних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по справі слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-258, 267, 526, 530, 554, 549, 610, ч.1 ст. 612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» () у задоволенні позову до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.