ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1153/19 Справа № 175/1275/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду від 01 грудня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн. Щомісячно. На теперішній час ціни на товари та прожитковий мінімум збільшився у рази, тому вважає, що розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання дитини є занадто низьким. Вказувала, що на момент ухвалення рішення від 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 був офіційно не працевлаштованим, а наразі працює, отримує постійний дохід, а тому просила змінити розмір аліментів, визначений вищевказаним рішенням суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-8).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 25-27).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність зміни матеріального стану відповідача, а посилання суду на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на дітей не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення про їх стягнення не ґрунтуються на законі. Зокрема, на час ухвалення рішення суду від від 01 грудня 2015 року про стягнення аліментів відповідач не працював, а наразі офіційно працевлаштований, а тому стягнення аліментів має проводитись у частці від його заробітку (доходу). (а.с.29-35).

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 02 листопада 2015 року до її повноліття (а.с.13).

На підставі вищевказаного рішення суду, 14 грудня 2015 року було видано виконавчий лист № 2-175/4425/15ц, який перебуває на виконанні у Дніпровському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.23).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що розмір аліментів, що сплачує відповідач у розмірі 750 грн. щомісяця на утримання дитини є занадто низьким та просила суд змінити розмір аліментів, визначений вищевказаним рішенням суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на те, що зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, на які посилається позивач в обґрунтуванні позову, не є підставою для зміни розміру аліментів у розумінні статті ст. 192 СК України, однак, з таким висновком суду погодитися не можливо, оскільки суд дійшов його через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обовязки у шлюбі та сімї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 02 листопада 2015 року до її повноліття (а.с.13).

На підставі вищевказаного рішення суду, 14 грудня 2015 року було видано виконавчий лист № 2-175/4425/15ц, який перебуває на виконанні у Дніпровському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_4 з 06 лютого 2018 року працевлаштований та працює у ТОВ Омега, займає посаду обвалювальника м'яса, мастер-клас 3 категорії, отримує постійний дохід, що підтверджується довідкою № ОМ-00000769 від 15 травня 2018 року, виданою ТОВ Омега (а.с.19).

Відповідач, крім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має іншу неповнолітню дитину - ОСОБА_5В, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої, відповідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2005 року, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку доходу щомісяця (а.с.21).

Отже, розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід змінити шляхом зміни способу їх присудження та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим змінивши розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Згідно вимог п.6 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у сумі 704 грн.80 коп., а також 1057 грн. 20 коп. - за звернення з апеляційною скаргою, а всього 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 370, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року у справі № 2-175/4425/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн. щомісячно шляхом зміни способу їх присудження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1762 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді