ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7994/19 Справа № 174/580/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року по справі за позовом первинної профспілки «Свободу Праці» державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», третя особа: первинна організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

29 вересня 2016 року первинна профспілка «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звернулась до суду із позовом до ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», третя особа: первинна організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» про стягнення коштів, просила стягнути з ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу за березень 2016 року у розмірі 62262, 09 грн.(том 1 а.с.2-5,145,149).

Рішенням Вільногірського міського Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року позов задоволено та ухвалено: стягнути з ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» на користь Первинної профспілки «Свободу Праці» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу за березень 2016 року у розмірі 62262, 09 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.163-169).

В апеляційній скарзі ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» відхилено. Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України; у редакції, чинній на час постановлення ухвали), оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (том 1 а.с.228-230).

Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на Державному підприємстві «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» діють дві первинні профспілкові організації: первинна профспілка «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та первинна організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат».

Відповідно до протоколу № 1 Установчих зборів первинної профспілки «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» від 01 червня 2015 року - створена первинна профспілка «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», визначено мету її діяльності, затверджено її статут, обрано виборний орган та затверджено програму діяльності (а.с.6,7).

Відповідно до свідоцтва про легалізацію профспілки, об`єднання профспілок від 24 липня 2015 року № 5 виданого Вільногірським міським управлінням юстиції первинна профспілка «Свободу праці» Державного підприємства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» легалізована 24.07.2015 року (а.с.13).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців державна реєстрація Первинної профспілки «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» проведена 07 серпня 2015 року (а.с.14-16).

Згідно листа від 21.01.2016 року № 1, позивач повідомив відповідача про створення на підприємстві первинної профспілки «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та запропонував укласти із Профспілкою угоду про перерахування членських внесків та інших відрахувань (а.с.17).

Відповідно до угоди між первинною організацією профспілки «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» та Первинною профспілкою «Свободу Праці» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» утворили спільний представницький орган для ведення колективних переговорів щодо укладення колективного договору на 2016-2017 роки і контролю за його виконанням (а.с.19).

Відповідно до листа від 25 серпня 2016 року за № 22 ПП «Свободу праці» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звертається до директора філії «Вільногірський гірничо-хімічний комбінат» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» з пропозицією перерахувати на рахунок ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» кошти на культурно масову, фізкультурну і оздоровчу роботу ( а.с. 20).

З листа № 01-19/5697 від 25.10.2016 року вбачається, що колективний договір на 2015-2016 року укладений між стороною власника філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та трудовим колективом, інтереси якого представляє профспілковий комітет первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК, а ПП «Свободу праці» державного підприємства «ОГХК», не являється підписантом Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки та договору, тому звітувати перед позивачем немає підстав. (а.с.157).

Згідно довідки № 01-07/5820 від 02.11.2016 року виданої філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», відповідачем на виконання колективного договору перераховано на рахунок первинної організації профспілки «Вільногірського ГМК» кошти в сумі 1438394,38 грн. за період 01.01.2016 р. по 30.09.2016 р. ( а.с.90).

Згідно листа філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» від 02.11.2016 року № 01-07/5819 фонд оплати праці по підприємству за березень 2016 року склав 17789173, 60 грн. (а.с.91).

Розділом 8 Колективного договору філії «ВГМК» ДП «ОГХК», «Гарантії діяльності та дотримання прав Профкому» пунктом 8.5 визначено обов`язок адміністрації перераховувати профкому протягом року кошти на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі не менше 0,35 відсотка річного фонду оплати праці. При цьому в Договорі не встановлено, що відповідач повинен перераховувати кошти тільки одній профспілковій організації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись нормами Конституції України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», положеннями Колективного договору та рішенням Конституційного Суду України № 14-рп від 29 жовтня 1998 року (справа про профспілки, що діють на підприємстві), виходив із того, що позивач має право на отримання коштів на проведення культурно-масової, фізкультурної, спортивно-оздоровчої роботи у розмірі не менше ніж 0,35% від фонду оплати праці, згідно п. 8.5 Колективного договору.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються Кодексом законів про працю України та Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом з одної сторони і однією або кількома профспілками.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про колективні договори і угоди», при наявності на підприємстві кількох профспілок чи їх об`єднань, вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору.

Статтею 36 Конституції України та ст. 10 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що всі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України та ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства.

Відповідно до ст. 250 КЗпП України власники або уповноважені ними органи зобов`язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Згідно зі ст. 246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси.

Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», фонд оплати праці формується щомісячно, відповідні відрахування мають здійснюватись також щомісячно.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання представника відповідача на те, що у відповідача нема підстав для перерахування 0,35% від фонду оплати праці працівників підприємства на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу за тих підстав, що в колективний договір не внесено змін та позивач не приймав участі в укладені колективного договору, як співучасник спільного представницького органу і позивач не має окремої угоди щодо перерахування їй коштів на масові культурні та оздоровчі заходи, оскільки це суперечить приписам ст. 250 КЗпП України та ст. 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Так як рішенням Конституційного Суду України № 14-рп від 29 жовтня 1998 року (справа про профспілку, що діє на підприємстві) встановлено, що відповідно до статті 12 Кодексу законів про працю України та статей 3, 4 Закону України "Про колективні договори і угоди" ( 3356-12 ) від 1 липня 1993 року (Відомості Верховної Ради України, 1993, N 36, ст. 361) в укладанні колективного договору, угоди беруть участь одна або кілька професійних спілок підприємства, установи, організації. Якщо на підприємстві, в установі, організації є кілька професійних спілок, то вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладання колективного договору, угоди. Таким чином, всі професійні спілки, що діють на підприємстві, в установі, організації, мають право брати участь в укладанні колективного договору, угоди.

Разом з тим названі нормативні акти допускають можливість укладання колективного договору, угоди як всіма професійними спілками підприємства, установи, організації, так і окремими з них, а також іншими органами, уповноваженими трудовим колективом. Отже, участь професійної спілки в укладанні колективного договору, угоди не впливає на здійснення нею своїх повноважень і не є ознакою для визначення професійної спілки такою, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись вимогами Конституції України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а зокрема положеннями ст.10, яка гарантує профспілкам рівність перед законом та рівність прав щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки, положеннями Колективного договору та рішенням Конституційного Суду України № 14-рп від 29 жовтня 1998 року (справа про профспілки, що діють на підприємстві), суд першої інстанції дійшов вірного висновку що, позивач має право на отримання коштів на проведення культурно-масової, фізкультурної, спортивно-оздоровчої роботи у розмірі не менше ніж 0,35% від фонду оплати праці, згідно п. 8.5 Колективного договору.

Оскільки жодна профспілка не може мати більше прав, ніж інші профспілки, які діють на тому ж підприємстві. Визнане відповідачем право третьої особи - первинна організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» отримувати кошти на проведення культурно-масової, фізкультурної, спортивно-оздоровчої роботи, означає право інших профспілок, що діють на тому ж підприємстві, отримувати вказані кошти у тих же розмірах і на тих же умовах. Інше означало б встановлення нерівних умов для діяльності профспілок та їх нерівність у правах.

Доводи апеляційної що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що в березні 2016 року на рахунок третьої особи було перераховано 10000 грн., в той час, як судом першої інстанції було присуджено стягнути на користь відповідача 62262,09 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки розрахунок здійснено відповідно до вимог закону та Колективного договору.

Доводи апеляційної скарги, що позивач станом на березень 2016 року мав менше членів, ніж третя особа, колегія суддів відхиляє, оскільки законодавство та колективний договір не передбачають перерахування коштів виходячи з чисельності членів профспілки.

Доводи апеляційної скарги, що тільки третя особа підписала колективний договір, а тому позивач не має права вимагати кошти, колегія суддів відхиляє та вважає правильним посилання суду першої інстанції на ст. 36 Конституції України про рівність прав профспілок, тлумачення якої у контексті укладення колективного договору було надано у рішенні Конституційного Суду України від 29.10.1998 року №14-рп/98, відповідно до правового висновку якого, участь професійної спілки в укладенні колективного договору, угоди не впливає на здійснення нею своїх повноважень. До таких повноважень відповідно до ст. 44 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, належить отримання та цільове використання коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірах, передбачених колективними договорами та угодами. Таким чином, колективними договорами, угодами визначається тільки розмір таких відрахувань, а не профспілки отримувачі цих коштів. Їх перелік не може обмежуватися їх перерахуванням у колективному договорі, оскільки після підписання колективного договору, угоди працівниками може бути створено інші профспілкові організації.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Ї Судді: