ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/195/19 Справа № 199/8700/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі - ТОВ "Порше Мобіліті") звернулось до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 24 лютого 2012 року між ними та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50003291, за умовами якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 263.335 грн.23 коп., що було еквівалентно 32.863 доларам США 50 центам, на купівлю автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_2, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,9% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту 24 лютого 2017 року.

Зазначали, що 14 лютого 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої ТОВ "Порше Мобіліті" зобов'язалося надати ОСОБА_2 суму додаткового кредиту у розмірі 118.724 грн.80 коп., що в еквівалентні становить 14.617 доларів США 68 центів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 9,9% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 24 лютого 2017 року року, для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування №РМ041а/16СКВ від 29 лютого 2012 року.

Вказували, що у якості забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором №50003291 від 24 лютого 2012 року між сторонами був укладений договір застави №50003291 від 01 березня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Канделюк Н.В., реєстровий номер 432, згідно з умовами якого ОСОБА_2 було надано у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував і станом на 25 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 560.385 грн.39 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 168.827 грн.65 коп. та за додатковим кредитом у розмірі 6.512 грн.30 коп., до якої входить: сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом у розмірі 155.149 грн.14 коп.; сума заборгованості за додатковим кредитом у розмірі 6.489 грн. 19 коп.; сума 3% річних за час прострочення за кредитом у розмірі 1.721 грн.06 коп.; сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом 05 грн.33 коп.; сума інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6.220 грн.59 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитом 5.736 грн.86 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язан по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом у розмірі 17 грн.78 коп. Заборгованості з дострокового повернення кредиту в розмірі 260.246 грн.75 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 258.945 грн.46 коп.; сума заборгованості по процентам у розмірі 561 грн.88 коп.; сума 3% річних у розмірі 170 грн.63 коп.; сума пені у розмірі 568 грн.78 коп. Санкцій у вигляді штрафу в розмірі 52.667 грн.05 коп. (п.8.2 договору), у вигляді штрафу в розмірі 52.667 грн.05 коп. (п.4.1.2 договору застави). Інших витрат у розмірі 17.820 грн. та штрафні санкції у розмірі 1.644 грн., а тому просили суд ухвали рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №50003291 від 24 лютого 2012 року у загальному розмірі 560.385 грн.39 коп.

19 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 14 лютого 2013 року.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, яка є чинною на даний час, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

В апеляційні скарзі позивач ТОВ "Порше Мобіліті", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволення позову, не взяв до уваги, що вони надали обумовлені кредитними договорами грошові кошти, виконавши умови договорів у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 порушив умови договорів.

07 листопада 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з подальшим частковим задоволенням позову з наступних підстав підстав.

Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 24 лютого 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50003291, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 263.335 грн.23 коп., що в еквівалентні складало 32.863 долара США 50 центів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 9,9% на рік із кінцевим терміном повернення кредиту 24 лютого 2017 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_2 (т.1 а.с.11-14).

Також, 14 лютого 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої позивач ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язався надати відповідачу суму додаткового кредиту у розмірі 118.724 грн.80 коп., що еквівалентно сумі 14.617 доларів США 68 центів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 9,9% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 24 лютого 2017 року, для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування №РМ041а/16СКВ від 29 лютого 2012 року (т.1 а.с.18-21).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором №50003291 від 24 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір застави №50003291 від 01 березня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Канделюк Н.В., реєстровий номер 432, згідно з умовами якого ОСОБА_2 було надано в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.22-27).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ТОВ «Порше Моліті» не надано доказів на спростування заперечень відповідача ОСОБА_2 в частині неналежності йому підпису від імені позичальника у додатковій кредитній угоді №1 від 14 лютого .2013 року, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення кредитних коштів не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодиться з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статей 526,530,610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до пункту 1.2 загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та додатковим кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору.

За пунктом 1.3 загальних умов кредитування сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Згідно з підпунктом 1.3.1 загальних умов кредитування, які є невід'ємним додатком до кредитного договору розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі на повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, зазначених у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, зазначених у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктом 1.7 загальних умов кредитування, які є невід'ємним додатком до договору, визначено черговість зарахування коштів, отриманих від позичальника ОСОБА_2 Зокрема, у сьому чергу зараховуються пеня та штрафні санкції відповідно до статті 8 загальних умов кредитування за порушення умов повернення кредиту; у дев'яту чергу погашаються сплачені компанією страхові платежі в порядку, передбаченому пунктом 5.6 договору (т.1 а.с.11).

У пункті 2.1 загальних умов кредитування передбачено, що за використання кредиту в межах встановленого кредитування позичальник сплачує компанії проценти за процентною ставкою визначеною у договорі.

За пунктом 2.4. загальних умов кредитування нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення (т.1 а.с.12).

У пункті 3.3 загальних умов кредитування визначено, що позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг зазначеного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Відповідно до пункту 5.5 загальних умов кредитування позичальник зобов'язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань за договором, протягом усього терміну дії договору.

Згідно з пунктом 5.6 загальних умов кредитування, в тому випадку, якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними у пункті 5.5 договору, відповідач надав згоду і доручив позивачу здійснити від імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів на користь страхової компанії.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у випадку порушення терміну повернення кредиту, визначеного у пункті 3.3 договору (протягом тридцяти календарних днів з дня одержання відповідачем відповідної письмової вимоги), позичальник сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

У пункті 8.4 сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником вимог пункту 5.5 договору, позичальник сплачує на вимогу позивача штраф у розмірі 15% від суми кредиту (т.1 а.с.13).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що між позивачем ТОВ "Порше Мобіліті" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №50003291 та додаткову угоду №1 до нього, та вимоги укладених договорів виконані позивачем у повному обсязі.

До позову було надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за кредитним договором та додатковою угодою до нього станом на 25 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 560.385 грн.39 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 168.827 грн.65 коп. та за додатковим кредитом у розмірі 6.512 грн.30 коп., до якої входить: сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом у розмірі 155.149 грн.14 коп.; сума заборгованості за додатковим кредитом у розмірі 6.489 грн.19 коп.; сума 3% річних за час прострочення за кредитом у розмірі 1.721 грн.06 коп.; сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом 05 грн.33 коп.; сума інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6.220 грн.59 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитом у розмірі 5.736 грн.86 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом у розмірі 17 грн.78 коп. Заборгованості з дострокового повернення кредиту в розмірі 260.246 грн.75 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 258.945 грн. 46 коп.; сума заборгованості по процентам у розмірі 561 грн.88 коп.; сума 3% річних у розмірі 170 грн. 63 коп.; сума пені у розмірі 568 грн.78 коп. Санкцій у вигляді штрафу в розмірі 52.667 грн.05 коп. (п.8.2 договору), у вигляді штрафу 52.667 грн.05 коп. (п.4.1.2 договору застави). Інших витрат у розмірі 17.820 грн. та штрафні санкції у розмірі 1.644 грн. (т.1 а.с.35-36).

Спірними договорами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, штрафних санкцій та інших витрат.

Таким чином вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" підлягають до задоволення частково та до стягнення з ОСОБА_2 підлягає сума заборгованість у загальному розмірі 435.586 грн.70 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 168.827 грн. 65 коп. та за додатковим кредитом у розмірі 6.512 грн. 30 коп., з яких: сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом у розмірі 155.149 грн.14 коп.; сума заборгованості за додатковим кредитом у розмірі 6.489 грн.19 коп.; сума 3% річних за час прострочення за кредитом у розмірі 1.721 грн. 06 коп.; сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом 05 грн.33 коп.; сума інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6.220 грн. 59 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитом в розмірі 5.736 грн.86 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом у розмірі 17 грн.78 коп. Заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 260.246 грн.75 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 258.945 грн. 46 коп.; сума заборгованості по процентам у розмірі 561 грн.88 коп.; сума 3% річних у розмірі 170 грн. 63 коп.; сума пені у розмірі 568 грн.78 коп.

Колегія суддів наголошує, що відповідач ОСОБА_2, підписуючи текст спірного кредитного договору та додаткової угоди до нього, погодився з його умовами, про що свідчить власноручний підписи ОСОБА_2 на кожній сторінці з спірних договорів.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що додаткової угоди він не підписував, оскільки даний факт встановлено не було, його зустрічний позов було залишено без розгляду.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що спірний кредитний договір та додаткову угоду до нього було укладено за волевиявленням ОСОБА_2, про що свідчить його підпис на кожній сторінці як спірного кредитного договору так і додаткової угоди до нього, оскільки це не було спростовано відповідачем, так як саме на нього покладено обов'язок доведення того факту, що він не підписував договорів, за невиконання умов яких до нього пред'явлено позов.

В той час коли стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-449цс15, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за санкцією у вигляді штрафу в розмірі 52.667 грн.05 коп. (п.8.2 договору) та санкцією у вигляді штрафу 52.667 грн.05 коп. (п.4.1.2 договору застави) до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що дає підстави для визнання положень пункту 6 додаткових договорів недійсними.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.

Крім того, встановлення штрафу у розмірі 20% неналежно сплачених платежів (п.8.2 договору) є непропорційно великою сумою компенсації, як і 10% від вартості предмету застави (п.4.1.2 договору застави).

Позовні вимоги про стягнення з відповідача інших витрат у розмірі 17.820 грн. та 1.644 грн. до задоволення не підлягають у зв'язку з наступним.

Пунктом 8.5 загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.

Витрати ТОВ «Порше Мобіліті», пов'язані з укладанням договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а тому аргументи, викладені в апеляційній скарзі, указаних висновків суду не спростовують.

Збитки за неодноразове направлення вимог про стягнення заборгованості у розмірі 1.644 грн.59 коп. також до задоволення не підлягають, оскільки є недоведеними.

Перевіривши вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" судові витрати в розмірі 13.720 грн.95 коп., сплачені ними за подачу позову та апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" заборгованість за кредитним договором №50003291 від 24 лютого 2012 року станом на 27 жовтня 2015 року у загальному 435.586 грн.70 коп, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 168.827 грн.65 коп. та за додатковим кредитом у розмірі 6.512 грн.30 коп., з яких: сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом у розмірі 155.149 грн.14 коп.; сума заборгованості за додатковим кредитом у розмірі 6.489 грн.19 коп.; сума 3% річних за час прострочення за кредитом у розмірі 1.721 грн.06 коп.; сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом 05 грн. 33 коп.; сума інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6.220 грн.59 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитом 5.736 грн.86 коп.; сума пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом у розмірі 17 грн.78 коп. та заборгованості з дострокового повернення кредиту в розмірі 260.246 грн.75 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 258.945 грн.46 коп.; сума заборгованості по процентам у розмірі 561 грн.88 коп.; сума 3% річних у розмірі 170 грн.63 коп.; сума пені у розмірі 568 грн.78 коп.

В іншій частині позову товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 13.720 грн.50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.