Судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду Ступак О. В.
справа № 523/2163/16-ц
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року у складі судді Кисельова В. К. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С., та касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.
За наслідками розгляду справи 11 грудня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судуухвалив постанову, якою касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнив частково.
Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у зв`язку зі зменшенням його працездатності, змінив, зменшивши розмір відшкодування майнової шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до 96 604,00 грн.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року у цій частині змінено, зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 до 50 000,00 грн.
В іншій частині заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Із висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у частині вирішення вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не погоджуюсь та відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку з огляду на таке.
У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП).
ОСОБА_2 вказувала на те, що протиправними діями відповідача її неповнолітньому сину ОСОБА_1 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, після ДТП він два тижні перебував у реанімації на межі життя і смерті. Ця страшна подія, що сталася з вини відповідача, завдала їй тяжкого нервового удару та потрясіння. Після інтенсивної терапії у реанімації сину проведено декілька тяжких операцій, вона постійно знаходилася біля нього, оскільки він не міг самостійно пересуватися та обслуговувати себе, бачила його фізичні страждання від болю та моральні страждання від отриманого каліцтва, що повністю змінило життя, плани та мрії сина. Після ДТП син продовжує лікування, рана на п`яті не загоюється, ліва нога коротша за праву на 3 см, сина визнано інвалідом ІІ групи і усвідомлення цієї обставини завдає їй додаткових моральних страждань. Зазначене на тривалий час істотно змінило спосіб її життя, в тому числі і на майбутнє, оскільки вона постійно має здійснювати догляд за сином-інвалідом.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь окрім відшкодування майнової шкоди, також на відшкодування моральної шкоди 300 000,00 грн.
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року позов ОСОБА_2 в частині стягнення відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року в частині частково задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у позові з посиланням на положення статті 1168 ЦК України.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та змінюючи у цій частині рішення суду першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходив із того, що за змістом пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, тому оскільки за встановленими у справі обставинами між стражданнями матері ОСОБА_2 та протиправною поведінкою винної особи - ОСОБА_3 є прямий причинний зв`язок у силу прямої вказівки у законі (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України), наявні підстави для відшкодування моральної шкоди матері потерпілого у ДТП.
Проте із вказаними висновками не погоджуюсь з огляду на таке.
Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.
Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що стаття 23 ЦК України є нормою - визначенням, яка розкриває зміст такої категорії, як моральна шкода, та не може застосовуватись окремо, як самостійна правова підстава для відшкодування моральної шкоди, без застосування спеціальних правил про відшкодування шкоди для кожного конкретного випадку, тобто норм, які містяться у інших розділах Цивільного Кодексу України (наприклад частини четвертої статті 226 ЦК України) чи норм, що містяться в главі 82 ЦК України книги п`ятої «Зобов`язальне право».
У підтвердження обґрунтування такого висновку про те, що стаття 23 ЦК України не є самостійною та достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, необхідно вказати і на місце розташування цієї норми у структурі Кодексу - Розділ І Основні положення, а також на відсутність у структурі цієї норми всіх елементів норм права: гіпотеза, диспозиція, санкція, що в черговий раз підтверджує неможливість застосування статті 23 ЦК України без застосування спеціальних правил, зокрема у цій справі - статті 1168 ЦК України.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Статтею 1168 ЦК України, яка має назву: «Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи» встановлено, що
моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Отже, правове регулювання відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, міститься в статті 1168 ЦК України.
Частина перша цієї статті визначає способи відшкодування моральної шкоди: шкода підлягає відшкодуванню шляхом виплати грошового відшкодування, такі виплати здійснюються одноразово або щомісячними платежами.
У частині другій цієї статті міститься спеціальне правило, що охоплює випадки, коли особа, якій безпосередньо завдано шкоди здоров`ю, в результаті цього загинула. Природньо, що право на відшкодування шкоди у загиблого не виникає, оскільки нерозривно пов`язане з цією особою, відповідно до складу спадщини таке право не увійде, і його спадкоємці прав успадкування таких вимог не отримують. Для зазначеної правової ситуації законодавець передбачив виникнення такого права для найбільш близьких родичів загиблого: чоловіка (дружини), дітей, батьків, осіб, з якими загиблий проживав однією сім`єю.
Правило частини 2 статті 1168 ЦК України встановлює спеціальне по відношенню до частини першої статті 23 ЦК України правило, згідно з яким не тільки особа, яка безпосередньо постраждала від дій іншої особи, має право на відшкодування заподіяної йому шкоди, не пов`язаного безпосередньо з порушенням його прав та інтересів, тим самим деталізоване правило, визначене пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України, коли моральна шкода відшкодовується не тільки у зв`язку із протиправною поведінкою щодо самої особи, а й у зв`язку із такою поведінкою щодо членів сім`ї чи близьких родичів особи.
Отже, тлумачення статті 1168 ЦК України дає підстави для висновку, що законодавець певним чином визначив умови, при яких право на відшкодування моральної шкоди за шкоду, спричинену каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, набуває інша особа, а не потерпілий, якому завдано таке ушкодження здоров`я, і такою умовою є смерть потерпілого. Отже, за умови, коли внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я потерпілий живий, право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із такими пошкодженнями має лише сам потерпілий, а ніяк не члени його сім`ї чи близькі родичі.
Іншого тлумачення наведена норма не допускає.
Також, не погоджуюсь із висновком Верховного Суду про те, що між стражданнями матері ОСОБА_2 та протиправною поведінкою винної особи - ОСОБА_3 є прямий причинний зв`язок у силу прямої вказівки у законі (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України), оскільки наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та негативними наслідками, які настали для особи, яка висуває вимогу про відшкодування шкоди, є обставиною, яка потребує встановлення судом під час розгляду справи, і такий зв`язок не може виникати чи існувати в силу прямої вказівки у законі.
Безумовно, що серце кожної матері буде страждати, коли страждає її дитини, і не тільки від болю, який завданий дитині безпосередньо, а й від усвідомлення будь-якої несправедливості щодо її дитини. Коло осіб, які будуть зазнавати моральних страждань через страждання близької чи рідної людини, є необмеженим - це і батько, інший з подружжя, і рідні брати і сестри, і дідусі з бабусями, і друзі й інші близькі постраждалої особи.
Проте, не за будь-які страждання, яких зазнає особа і які викликані неправомірною поведінкою не щодо неї самої, а щодо членів сім`ї чи близьких родичів, заподіювач буде нести відповідальність за відшкодування моральної шкоди, а лише у випадках, прямо передбачених законом.
Вважаю, що за обставинами справи відсутній безпосередній зв`язок між діянням ОСОБА_3 (порушення правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, в якій постраждав ОСОБА_1 , інший учасник ДТП) та стражданнями мами потерпілого ОСОБА_2 , які, як обґрунтовувала сама позивача, викликані фізичними та моральними стражданнями від болю та переживань сина, та потребою зміни її способу життя для догляду за сином-інвалідом, оскільки страждання ОСОБА_2 не є безпосереднім наслідком дій ОСОБА_3 , а є наслідком страждань ОСОБА_1 .
Узагальнюючи наведене, вважаю, що висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відповідав правильному застосуванню норм матеріального права, а тому постанова Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року в означеній частині підлягала залишенню без змін.
Суддя О. В. Ступак