Справа № 162/415/17 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/802/93/19 Категорія: 3 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року місто ОСОБА_1

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Киці С. І., Здрилюк О.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_3, ОСОБА_4 І на користь ОСОБА_2 автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві спільної часткової власності по ? частині ОСОБА_2 і ОСОБА_5 разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 76 450,00 грн вартості автомобіля Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаного за договором купівлі-продажу автомобіля від 20 липня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Стягуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 704,00 грн на відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 01 лютого 2018 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а касаційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3- ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Волинської області від 27 грудня 2017 року в частині розподілу судових витрат скасовано. Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння в частині вирішення питання розподілу судових витрат направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанова апеляційного суду залишена без змін.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку переглядається лише в скасованій частині постанови апеляційного суду від 27 грудня 2017 року, оскільки ОСОБА_5 в апеляційній та касаційній скаргах, а представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 в касаційній скарзі оскаржували судові рішення тільки в частині розподілу судом судових витрат, зокрема щодо розподілу сплачених ОСОБА_5 судового збору за подання апеляційної скарги та сплачених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, коли суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_5 при зверненні із апеляційною скаргою сплатила судовий збір в розмірі 704, 00 грн (а.с.222, т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме доплати судового збору в розмірі 840,95 грн (а.с.232, 236 т.1).

Ураховуючи те, що постановою Апеляційного суду Волинської області від 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, то сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному у сумі 1544,95 грн підлягає стягненню із позивача ОСОБА_2 на її користь відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

При вирішенні питання у даній справі щодо розподілу судових витрат, а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантоване статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Дослідивши матеріали справи і докази, надані представником відповідача ОСОБА_1 в обґрунтування вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають відшкодуванню з огляду на такі обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у суді першої інстанції представляла адвокат ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 363, виданого Волинською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 02 квітня 2008 року (а.с.77, т1).

До матеріалів справи також приєднано договір про надання правової допомоги та представництво інтересів особи від 01 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_1 І.(а.с.78, т1).

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_1 долучено довідку-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу з описом наданих нею правових послуг та квитанцію до прибуткового касового ордеру №18 від 27 вересня 2017 року (а.с.203, 204, 247, т.1) про сплату вказаної в довідці суми в розмірі 12 000 грн.

Зі змісту розрахунку вбачається, що адвокат аналізувала правову позицію відповідача, складала документи правового характеру, що узгоджуються із обов'язками адвоката, визначеними договором, приймала участь у судових засіданнях як у суді першої так і в суді апеляційної інстанції, надавала письмові заперечення проти позову, ознайомлювалася з матеріалами справи.

З розрахунку видно, що під час розгляду справи адвокат ОСОБА_1 витратила у 2017 році 17 год. 38 хв. часу на надання професійної правничої допомоги, а тому відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ОСОБА_3 за участь у судових засіданнях має сплатити адвокату витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Питання щодо відшкодування судових витрат за правничу допомогу відповідача судами першої та апеляційної інстанції не вирішувалося.

Оскільки судові витрати на правничу допомогу судовими рішеннями не стягнуто та враховуючи вимоги ст. 417 ЦПК України, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесених нею судових витрат на правничу допомогу у розмірі 12000, 00 грн. з огляду на таке.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі.

Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору, участь у переговорах, підготовка проектів юридичних документів (заяв, пояснень, клопотань, скарг), представництво в суді та інші фактичні та юридичні дії, що вчиняє особа, яка надає правову допомогу.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (який діяв на час розгляду справи) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які пов'язані зі справою та підготовкою до її розгляду). При цьому клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від позивача не надходило.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, зміст договору про надання допомоги, розрахунок вартості надання такої допомоги, суд апеляційної інстанції виходячи з обґрунтованості розміру витрат, та зважаючи на відсутність позивача у судовому засіданні і ненадання жодних заперечень щодо розміру цих судових витрат, вважає доведеним заявлений розмір витрат на правничу допомогу та доходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_1 у розмірі 12 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 263, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати на сплату правничої допомоги в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1544 (одна тисяча пятсот сорок чотири) гривні 95 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді