ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/12877/16-ц

Провадження № 22-ц/818/3217/19

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи - ОСОБА_4 , Харківська міська рада,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року в складі судді Харченко А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , який в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

25 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що основним наймачем двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 була його мати ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на яку на цей час відкритий особовий рахунок. Після її смерті в квартирі залишилися зареєстрованими позивач, його дочка ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , а також ОСОБА_2 - його колишня дружина. З відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб в 1982 році, а в 1987 році вона була зареєстрована за вказаною адресою. На підставі рішення суду шлюб між подружжям розірваний в 1998 році. В 2006 році ОСОБА_2 зібрала свої особисті речі, залишила житло за місцем реєстрації та мешкає за невідомою адресою. З того часу спірною квартирою як місцем проживання не цікавилася, плату за неї не вносила, її особистих речей в квартирі не має. Відповідач ОСОБА_3 не мешкає в квартирі з 2014 року. Квартирою не цікавиться, плату за квартиру він не вносить. Позивач ніколи не перешкоджав відповідачам в проживанні в спірній квартирі, замки на вхідних дверях не міняли, з заявами про перешкоджання у проживанні в спірній квартирі відповідачі нікуди не зверталися. Позивач намагався знайти колишню дружину для самостійного зняття з реєстрації, але пошуки не мали позитивних результатів. Відповідач ОСОБА_3 , як відомо позивачу, знаходиться в цивільному шлюбі та мешкає за іншою адресою, яку нікому не повідомляє. Борг за житлово-комунальні послуги на цей час становить 30000 гривень, позивач вимушений протягом десяти років сплачувати комунальні послуги за відповідачів, має матеріальні труднощі (а.с. 132-134).

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Файзулаєва М.Х. підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене та просили позов задовольнити.

Крім того, зазначили, що особовий рахунок оформлений до цього часу на померлу в 1997 році ОСОБА_5 , оскільки не можливо зібрати всіх зареєстрованих в спірній квартирі осіб та вирішити питання про переоформлення особового рахунку.

Третя особа - Харківська міська рада направила суду пояснення, в яких в задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі (а.с. 95-102).

Третя особа - ОСОБА_4 направила суду заяву, в якій зазначила, що проти позову не заперечує, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно не мешкають за адресою: АДРЕСА_3 більше п`яти років. Справу просила розглядати за її відсутності.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,80 кв.м.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Харківська міська рада в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповно з`ясування обставини, що мають значення для вирішення спору, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суду не надано інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи відповідача, інформації із закладів соціального захисту населення щодо відповідачів непрацездатними, знаходження їх в установі соціальної допомоги або перебування у місцях позбавлення волі. Причина відсутності ОСОБА_3 у спірній квартирі понад встановлений законом через його перебування у фактичних шлюбних відносинах не доведена належними доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі понад строк встановлений ст. 71 ЖК України без поважних причин.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що спірна двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 , жилою площею 27,15 кв.м, загальною площею 44,80 кв.м, знаходиться у комунальній власності.

Згідно з довідкою дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» від 02.06.2016, в спірній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , його дружина - відповідач ОСОБА_2 , та їх діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 Особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_5 (а.с.5).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 138).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний 14 травня 1998 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показав, що в 2008 році пішла зі спірної квартири його дружина - відповідач ОСОБА_2 .. З того часу з колишнім чоловіком та дітьми вона не спілкується, її місцезнаходження не відоме. Потім пішов з квартири їх син - ОСОБА_7 , приблизно в 2014 році, з сім`єю він не спілкується, місце свого нинішнього проживання не повідомляє. Заборгованість за комунальні послуги вже становить 30000 гривень. Він намагався шукати відповідачів, але безрезультатно. Спірну квартиру отримала мати позивача в 1976 році, квартира не приватизована. Після смерті мами не можливо до цього часу переоформити особовий рахунок, оскільки існує заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що з сім`єю ОСОБА_1 знайома років 30, оскільки дружили мами свідка та позивача. Також свідок неодноразово бувала в квартирі АДРЕСА_1 . На цей час в квартирі мешкає ОСОБА_1 з дочкою та онукою. Свідку відомо, що дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 подавала на розлучення, після цього пожила деякий час в квартирі та пішла. Він залишився з дочкою та сином. Як відомо свідку, ОСОБА_2 любила спиртні напої та знайшла іншого чоловіка. В 2014 році пішов з дому син ОСОБА_1 , його місцезнаходження не відомо. Спірну квартиру колишня дружина та син ОСОБА_1 залишили добровільно.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_1 знайомі як сусіди. Мешкають в одному домі по АДРЕСА_1. Крім того, в дружніх стосунках перебувають дочки свідка та ОСОБА_1 . Колишню дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свідок не бачила вже років 10, а його сина - років 5. Про скандали в сім`ї свідку не відомо. Сім`я ОСОБА_1 живе у двокімнатній квартирі, речей його колишньої дружина та сина там не має.

Перешкод в користуванні квартирою зі сторони позивача не встановлено, про що свідчать повідомлення Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Московського ВП ГУНП в Харківській області, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (а.с. 9, 10, 135, 136).

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано обставини справи, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, наявні в матеріалах справи докази дають підстави дійти висновку про тривалу відсутність відповідачів за місцем їх реєстрації, позовні вимоги в цій частині є доведеними.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки останні без поважних причин не проживають за вказаною адресою понад 6 місяців.

При цьому доводи скарги про те, що відповідач можливо з поважних причин не мешкає у спірній квартирі належними і допустимим доказами не доведені, є за своїм змістом припущенням, які суд не може брати до уваги. Висновки суду про тривалу відсутність понад встановленого ст. 71 ЖК України шестимісячний строк зберігання жилого приміщення відповідають матеріалам справи, належним чином вмотивовані, і при цьому Харківською міською радою належними і допустимими в розумінні ст. ст. 77,79 ЦПК України доказами в результаті апеляційного перегляду рішення суду - не були спростовані.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Харківською міською радою в апеляційній скарзі зазначається, що в матеріалах справи відсутня інформація з закладів соціального захисту населення, знаходження відповідачів в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях обмеження, але з клопотання про витребування вказаних відомостей для обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву не заявлено, відповідні відомості суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги висновки судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають. При вирішенні вказаної справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова