№637/1620/18 01.04.2019

28 березня 2019 року с.м.т.Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні в с.м.т. Шевченкове Харківської області цивільну справу №637/1620/18 (2/637/55/19) за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
21 грудня 2018 року позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 04 січня 2013 року між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування картковим рахунком складає між ним та банком договір. В свою чергу відповідач, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Відповідно договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує та порушив умови кредитного договору та правила користування картковим рахунком. Відповідно до кредитного договору при порушенні (позичальником) відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно позивачу - банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушила умови договору.
Відповідач у судові засідання не зявлявся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.38). Відзиви проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у звязку з тим, що (за закінченням терміну зберігання поштове повідомлення вручене не було) адресат за зазначеною адресою не проживає.
З довідки Шевченківської селищної ради Харківської області від 03 січня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрований в с.м.т.Шевчекнкове Харківської області по вул.Харківський шлях (колишня Кірова), 127.
Відповідно до п. 11 ч.9 ст. 128 ЦПК України відповідач місце якого невідомо викликається до суду через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 14 березня 2019 року ).
За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином.
Представник позивача в судове засідання не зявилася надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у поному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 09 січня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, які в судове засідання не зявились відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору від 04 січня 2013 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 5000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
За умов кредитного договору відповідач повинен виконувати правила користування кредитним рахунком для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат.
При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексук України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на картковий рахунок.
В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
З врахуванням викладеного, станом на 22 листопада 2018 року заборгованість відповідача становить 14 538.15 грн., а саме: тіло кредиту 3151.27 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 2582.55 грн.; заборгованість за пенею 7635.85 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 668.48 грн.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобовязання належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Проте за змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов'язків по погашенню кредиту.
У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів - фіксованої частини (500 гривень 00 копійок) та процентної складової (668.48 гривень ) разом 1168 гривень 48 копійок, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.
Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст. 616 Цивільного кодексу України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів до їх зменшення.
В позовній заяві зазначено , що відповідачем 04 січня 2013 року отримано кредит в сумі 5000.00 грн. Розмір заборгованості по тілу кредиту в позовній заяві зазначено 3151.27 гривегнь. Проте розмір пені за неналежне виконання умов договору становить 7635.85 гривень, яка враховуючи суму кредиту, перевищує розмір збитків. Відтак, нарахований позивачем розмір пені перевищує розмір взятого кредит.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 7635 гривень 85 копійок до 3151 гривень 27 копійок.
Позивач не вказав та не довів факту настання для нього негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання позичальником.
Порушене право банку відновлене шляхом стягнення плати за користування його грошима за весь період прострочення.
Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для часткого задоволення позовних вимог позивача.
Таким чином з відповідача повинно бути стягнуто тіло кредиту в суммі 3151.27 гривень; нараховані відсотки 2582.55 гривні; нарахована пеня 3151.27 гривень, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю.
Відповідно до частини 2 пункту 3 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 133, 141, 223, 247, 263-265, 274, 280-283 ЦПК України, ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 549,,551,598,599,616, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 61 Конституції Українисуд,
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ