КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/160/19
Провадження №2/319/187/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі судового засідання Синяковій О.І.,

завідсутності осіб,які повинні брати участь у розгляді справи, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженя у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області з вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачі у справі були власниками квартири до 2014 року, в ній не проживають з квітня 2014 року. Крім того при продажу квартири відповідно до 4.5 договору купівлі-продажу, відповідачі зобов"язувались знятись з реєстрації та звільнити квартиру у строк до 21 квітня 2014 року, проте до цього часу свої зобов"язання не виконали.

На даний час відповідачі фактично у помешканні не проживають понад 10 років. Вказаний факт можуть підтвердити свідки, сусіди.

Позивач зазначив, що у досудовому порядку врегулювання спору не здійснювалось, оскільки законодавством чітко визначено порядок визнання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням тільки в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 судове засідання надав заяву з проханням слухати справу без його участі. Одночасно позивач у заяві вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві .

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду справи повідолені належним чином, в судове засідання відповідач ОСОБА_3, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , повідомив про повне визнання ним позовних вимог..

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та відповідачів на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, з'ясувавши позицію позивача та відповідачів у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 12, 16).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_5 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.11).

Відповідно до п.4.5 договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2014 року, продавці зобов"язувались знятись з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від своїх особистих рчей у строк до 21 квітня 2014 року.

Згідно акту №23 про фактичне проживання громадянина та склад його сім"ї від 12 лютого 2019 року, складеного комісією у складі заступника селищного голови, спеціаліста з організаційних питань, счпеціаліста з питань ЖКГ та комунальної власності , керуючого справами виконавчого комітету тв інженера-землевпорядника, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані на підставі облікової картки: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Під час обстеження житлового приміщення, опитування сусідів, встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не проживають з 2014 року ( а.с.10).

З письмових пояснень позивача слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в зазначеній квартирі не проживають понад з 2014 року, право власності на неї припинено у зв"язку з укладенням договору купівлі-продажу квартири, вони не є членами сім"ї ОСОБА_1. В добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку, чим створюють перешкоди власнику у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Права власника житлового будинку, квартири, які визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла ( в ому числі і колишній член сім'ї ) втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без поважних причин понад рік були відсутні в квартирі , яка належить ОСОБА_1, а тому втратили право користування цим житлом. Будь-яких договірних правовідносин між сторонами, які б давали підстави для обмеження прав ОСОБА_1, як власника , не існує.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон України) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В зв'язку з вище викладеним визнання особи такою , що втратила право на користування жилим приміщенням , тягне за собою зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створються перешкоди позивачу у використанні ним своєї квартири , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат позивачем не підіймалося.

Керуючись ст.41 Конституції України, стст.321,346,383,391,405 ЦК України, стст.150 ЖК України, стст.12,76,77,81,83,141,211,223,247,258, 259, 265,268,273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 із зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2019 року.

позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований: АДРЕСА_1),

відповідач ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована :АДРЕСА_1, фактично мешкає: АДРЕСА_3),

відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований : АДРЕСА_1, фактично мешкає: АДРЕСА_2).

Суддя: В.О.Мальований