ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4065/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року, яке ухвалене суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після народження сина відповідач перестав виконувати свої батьківські обов`язки, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, інших утриманців не має, є здоровим та працездатним чоловіком та зобов`язаний сплачувати аліменти на сина, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку(доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 25.09.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частки від його доходу, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, в зв`язку з чим не зміг скористатись своїм правом на подання відзиву, заперечення та доказів по справі. Про існування оскаржуваного рішення дізнався на початку 2019 року від державного виконавця, отримав рішення 16.05.2019 року. За вказаною в судовому рішення адресою реєстрації АДРЕСА_1 він не мешкає з 2002 року, крім того, у період з 2016 року по 2018 роки він мешкав разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 . Наголошує, що він не отримував судових повісток. Крім того, позивачка приховала від суду першої інстанції, що на момент розгляду справи, з відповідача вже стягувались аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмір 400 грн. та у розмірі 1/3 частки від його доходів на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та під час розгляду цієї справи рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частки від його доходів на утримання малолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто на момент розгляду справи у Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з нього вже стягувались аліменти на чотирьох дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з доведеності факту невиконання відповідачем ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку з утримання своєї малолітньої дитини.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 , обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 09 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 23 жовтня 2017 року (а.с. 16).

Всі повідомлення, які були направлені відповідачу судом першої інстанції про розгляд справи, повернулись на адресу суду першої інстанції без вручення адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» ( а.с. 24,27,31,59).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, щосторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у свідоцтві про народження якого батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с. 2).

Відповідач ОСОБА_3 добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 11 лютого 2014 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 24. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінив прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.84).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_8 на утримання дружини ОСОБА_12 у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку та на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 до досягнення ним повноліття на користь матері ОСОБА_12 у розмірі 400 гривень ( а.с. 77).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягненням ними повноліття на користь матері ОСОБА_9 , починаючи з 12 липня 2016 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.06.2017 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідач в апеляційній скарзі погоджується щодо утримання малолітнього сина та згоден сплачувати на його утримання аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності на утримання відповідача чотирьох малолітніх дітей та приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини на обох батьків та, що саме такий розмір відповідатиме встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини принципу рівності прав дітей.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.3 ч. 3 ст. 376, п.1,п.4 ч. 1 ст. 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: