ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/762/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"06" лютого 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Расуловій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 22.04.2018 року на автодорозі м. Тараща - м. Біла Церква відбулась ДТП за участю автомобілю "ГАЗ 2410", д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вказує позивач, постановою Дарницького районного суду м.Києва від 16.05.2018 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, позивач звернувся до організації "Незалежна експертна оцінка" про визначення визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1. У відповідності до Звіту № 4871/1 від 11.06.2018 року про визначення визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 55 282,91 грн.

Крім того, оскільки відповідач з часу вчинення ДТП не бажає в добровільному порядку відшкодовувати позивачу завдані збитки, відповідачем було завдано позивачу моральну шкоду.

Позивач вважає, що відповідач, зобов'язаний відшкодовувати йому завдану матеріальну шкоду у сумі 55 282,91 грн. та моральну шкоду у сумі 1500,00 грн. в повному обсязі, у зв'язку з чим і звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від06.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від12.12.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. Однак, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_3 22.04.2018 року о 13.30 керуючи автомобілем "ГАЗ 2410" д.н.з НОМЕР_4 по автодорозі м. Тараща - м. Біла Церква, 146 кілометр в Київській області, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався попутно і повертав ліворуч в напрямку с. Улашівка, Таращанського району, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.

У відповідності до постанови Дарницького районного суду м.Києва від 16.05.2018 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справ про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93, № 7 від 08.07.94 р. № 11 від 30.09.94 р. та № 15 від 25.05.98 р.) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним.

При цьому, Верховний Суд України, за результатами розгляду справи № 6-2808цс15, 20.01.2016 року, ухвалив постанову в якій зазначив наступні правові висновки: «Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

У відповідності до постанови ВСУ від 26.10.2016 року по справі № 6-954цс16 Верховний Суд України ухвалив: «у справі, яка переглядається, установивши, що позивач звернувся до суду з позовом до особи, яка завдала шкоди, й просив стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої ДТП, суди не забезпечили реалізації абсолютного права позивача на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, - відповідачем, на підставах, передбачених законом (статтею 1192 ЦК України)».

Як з'ясовано судом, відповідно до Звіту № 4871/1 від 11.06.2018 року про визначення визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 55 282,91 грн.

Позивач обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоду, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктною зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового Страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 20.01.2016 року розглядаючи цивільну справу № 6-2808 цс 15.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

За викладених обставин суд вважає, що заявлені вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 55 282,91 грн. знайшли свого підтвердження, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 1500,00 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що отримав стрес від даного ДТП, внаслідок чого вже тривалий час не може вести повсфякденне життя, яке він вів до ДТП; майчи у власності автомобіль, позивач не може ним користуватись, оскільки він пошкоджений внаслідок протиправних дій відповідача; після ДТП позивач постійно перебуває у депресивному стані, став знервований, що негативно відображається на стотунках з оточуючими людьми тощо.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 1500 грн.

Крім того, позивачем було сплачено грошові кошти за визначення матеріального збитку автомобіля у сумі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 4871/1 від 19.09.2018 року, а також позивачем було понесено витрати на правову допомогу у сумі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 109/2018 від 02.10.2018 року, що також підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому керуючись ст. 22, 23, 386, 979, 988, ст. 1166-1167, ст. 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 133, 141, 258, 263, 265, 280, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП: невідомий) на користь ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_3) завдану в результаті ДТП матеріальну шкоду у сумі 55 282,91 грн., моральну шкоду у сумі 1500,00 грн, витрати на проведення Звіту № 4871/1 від 11.06.2018 року у сумі 1500,00 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП: невідомий)) на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: