Дата документу 17.12.2019 Справа № 320/3645/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 320/3645/19 Головуючий у 1 інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження №22ц/807/3744/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, Головного Управління Казначейської служби України в Запорізькій області, Головного Державного управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до Мелітопольського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області, ГУ Казначейської служби України в Запорізькій області, Головного Державного управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

04 листопада 2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить залишити без розгляду справу № 320/364519 за її позовом до ГУ УПФУ, Казначейства, про спадщину про вчинення певних дій по виконанню рішення судів по ОСОБА_2 (а.с. 106).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року скасувати як помилкову, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 30 вересня 2019 року на ім`я судді Горбачової Ю.В. по справі №320/3645/19-ц, вона звернулась із заявою про заміну сторони стягувача ОСОБА_2 за судовим рішенням по справі №2-а/3001/2009 на його спадкоємця (правонаступника) ОСОБА_1 для отримання грошових коштів за судовим рішенням. Справа була призначена розглядом на 04.11.2019р. Під час ознайомлення зі справою виявилось, що її заява не надійшла до справи № 320/3645/19-ц. Канцелярією суду при отриманні заяви було помилково направлено її не по призначенню. Перед судовим засіданням суддя Горбачова Ю.В. виявила, що суддя Фомін В.А. отримав заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 написала заяву про залишення позовної заяви без розгляду. 05 листопада 2019 року в приміщенні суду скаржниця отримала судову повістку, з якої стало відомо про зобов`язання УДВС ГТУЮ у Запорізькій області передати належні документи щодо виконання судового рішення. Таке не відповідає дійсності вимогам її заяви.

28 листопада 2019 року на адресу апеляційного суду від ГУ Казначейської служби України в Запорізькій області надійшов відзив на вищезазначену апеляційну скаргу. Вважають, що у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не обґрунтована належним чином, ухвалу суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Також, просили розгляд вказаної апеляційної скарги проводити за відсутності їх представника (а.с. 123).

12 грудня 2019 року від Головного Державного управління юстиції у Запорізькій області до суду надійшов аналогічний відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Також, просили розглядати апеляційну скаргу за наявними в ній матеріалами справи та без участі їх представника (а.с. 133).

ГУ ПФ України в Запорізькій області, також скористалось своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, надіславши відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Зазначають, що скаржниця жодним чином не обґрунтовує вимоги, в той час коли апеляційна скарга подається до суду у разі порушення судом норм процесуального або матеріального права, про що скаржницею не зазначається. З огляду на це, просили залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повернуті до суду поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 126-128).

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, враховуючи також заяви Головного Державного управління юстиції у Запорізькій області та ГУ Казначейської служби України в Запорізькій області, про розгляд справи без участі їх представників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мелітопольського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по вказаній цивільній справі (а.с. 11).

Вищезазначена ухвала скасована постановою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року, матеріали за позовом ОСОБА_1 направлені для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 42-43).

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20 вересня 2019 року (а.с. 50).

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши в якості відповідачів Мелітопольське об`єднане УПФУ в Запорізькій області, ГУ Казначейської служби України в Запорізькій області, Головне Державне управління юстиції у Запорізькій області .

З довідки секретаря судового засідання вбачається що слухання справи не відбулося у зв`язку із хворобою головуючого судді. Розгляд справи відкладено на 04 листопада 2019 року на 11. Год. 00 хв. (а.с. 74).

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила залишити без розгляду справу №320/3645/19 за її позовом (а.с. 106).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі її заяви, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано до суду позивачем, до початку розгляду справи по суті, і це не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції, оскільки вона постановлена у відповідності із законом.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Перевіряючи законність і обґрунтованість постановленої ухвали, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

За приписами ч. 1, 3 ст. 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено право позивача на подання заяви про залишення його позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті.

Як убачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, подана до початку розгляду справи по суті, а саме, до початку підготовчого судового засідання, тобто у відповідності до вищенаведеної процесуальної норми.

Зазначене вказує на те, що у суду першої інстанції у даному випадку не було підстав для відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 про залишення її позову без розгляду.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 факт написання вказаної заяви визнається. Так само, й не зазначено скаржницею щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Вимоги апеляційної скарги, щодо скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі не підлягають до задоволення, оскільки доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що ключовим для концепції справедливого розгляду справи є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу у суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип справедливості, закріпленій у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником. Згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються.

Принцип рівності сторін перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція про захист прав та основоположних свобод, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38). Принцип рівності був неодноразово застосований ЄСПЛ і у справах щодо України (справа «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 р.)

Цей принцип запроваджено і статтею 12 ЦПК, де прямо зазначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи наведені в апеляційній скарзі щодо помилкового не долучення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача ОСОБА_2 , не є такими, що свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, крім того, не підтверджені жодними доказами.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Колегією суддів перевірено доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та визнано їх безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: