Житомирський апеляційний суд
Справа №272/743/18 Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №272/743/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області, ухвалене 09 листопада 2018 року суддею Брагіним В.І. у м. Андрушівка, повний текст рішення складено 13 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 03.04.2007, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 30.04.2018 в сумі 100513,53грн, з яких: 6120,33 грн - заборгованість за кредитом, 85231,43 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3899,22 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 4762,55грн - штраф (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2018 року позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 6120,33 грн - заборгованості за кредитом; 85231,43 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3899,22 грн - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн - штрафу (фіксована частина); 4762,55 грн - штрафу (процентна складова), а всього 100513,53 грн - заборгованості за кредитом, отриманим на підставі укладеного договору № б/н від 03 квітня 2007 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Банку, вирішити питання розподілу судових витрат.

На її думку суд ухвалив рішення про задоволення позову без належних доказів про отримання нею кредиту на умовах та в сумі, зазначених Банком. Зокрема, суд не звернув увагу на відсутність у справі анкети-заяви від 03.04.2007, на яку посилається Банк, та на її заяву про застосування позовної давності. Вважає, що суд безпідставно, з порушенням норм процесуального права, врахував докази, надані Банком до відповіді на відзив. Крім того, Банк не довів суду, що вона була ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту особам, які містили умову про збільшення позовної давності до 50 років. Тому, вважає, що оскільки дія кредитної картки закінчилась 30.04.2015, а з позовом Банк звернувся до суду 04.06.2018, останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник Банку - не визнав, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом Банк зазначив, що на підставі анкети-заяви від 03.04.2007 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й Умов та Правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав встановленими зазначені Банком обставини та виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином умов договору не виконувала, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на користь Банку відповідно до наданого останнім розрахунку. Також, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування спливу позовної давності (а.с. 41-42) з огляду на те, що відповідно до умов договору, а саме: п. 1.1.7.31 строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, оскільки при вирішенні даного спору судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, матеріали справи не містять, а позивачем суду на підтвердження позовних вимог не надано анкету-заяву від 03.04.2007 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, підписану ОСОБА_1 Доданий до матеріалів справи розрахунок не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого Відповідачу кредитного ліміту. Оскільки Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого Відповідачу кредиту, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій є неможливим.

Враховуючи, що доказів укладення між сторонами кредитного договору від 03.04.2007 матеріали справи не містять, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Надана Позивачем анкета-заява від 16.09.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, підписана ОСОБА_1, не була предметом позову, а тому не є належним доказом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові за недоведеністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з Банку на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги до суду в сумі 2643 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 2643грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 11 лютого 2019 року.