печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Бортницької В.В.,

за участі секретаря Мазурик Н.І.,

справа № 753/23634/17-ц

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Розрахунковий центр» Приватбанку відділення № 45

про визнання недійсним договору,

представник позивача ОСОБА_3,

представник відповідача Стадніков Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Розрахунковий центр» ПриватБанку відділення № 45, в якій позивач зазначає, що 13.06.2007 між відповідачем та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № К2XVAE-00006207. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем 13.06.2007 було укладено договір поруки № К2ХАЕ0006207/1. На думку позивача кредитний договір було укладено з грубим порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», він має ознаки недійсного правочину, а недійсність кредитного договору свідчить про недійсність правочину щодо його забезпечення, а саме договору поруки. За цих підстав просить визнати недійсним договір поруки № К2ХАЕ0006207/1, що був укладений 13 червня 2007 року між позивачем та відповідачем з моменту його укладення.

Представник позивача у відзиві поданому до суду проти позову заперечував зазначивши, що позовні вимоги пред'явлені до неналежного відповідача. Кредитний договір, а також договір поруки укладений відповідно до вимоги діючого законодавства, його вимоги йому не протирічать, на його укладення було відповідне волевиявлення сторін, жодних пропозицій від позивача чи позичальника щодо зміни умов договорів не надходило. Крім того, представник відповідача порушує перед судом питання щодо застосування строків позовної давності.

В заяві поданій до суду представник позивача адвокат ОСОБА_3 просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Розрахунковий центра» Приватбанку відділення № 45 про визнання недійсним договору передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

21.05.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Розрахунковий центра» Приватбанку відділення № 45 про визнання недійсним договору залишено без руху.

Ухвалою судді від 21.06.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 21.09.2018 позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

01.11.2018 закрито підготовче судове засіданні та призначено справу до судового розляду.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що між КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 13.07.2007 було укладеного кредитний договір № К2XVAE-00006207. Відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав від банку в кредит 42 809,81 доларів США на придбання автомобіля, зі сплатою 10,08 % річних, та строком повернення кредиту до 13.06.2012.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору № К2XVAE-00006207 між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № К2ХАЕ0006207/1 від 13.06.2007. Згідно умов договору поруки відповідач зобов'язався солідарно відповідати перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» у повному обсязі за виконання зобов'язань ОСОБА_5

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 цієї статті передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно положень ст. 6 ЦК України cторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що сторони досягли всіх істотних умов договору та погодилися з його умовами про, що свідчать їх особисті підписи на вказаному договорі. Укладаючи оспорюваний договір сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, підписавши договір поруки поручитель погодився з усіма його умовами.

У відповідності до вимог ст. 638 ЦК України сторонами договору було досягнуто згоди з приводу усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи на договорі.

Матеріали справи свідчать, що з моменту укладення та протягом дії договору поруки позивач не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін до нього або роз'яснень щодо окремих його положень, які на думку позивача укладені з порушенням істотних умов, що не породжує юридичних наслідків, були йому не зрозумілі, тим самим погоджувався з усіма умовами договору.

Отже, з огляду на вищевикладене, договір поруки укладений між сторонами не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину були вільним і відповідали його внутрішній волі; правочин вчинявся у формі, встановленій законом; оспорюванні пункти договору узгоджувалися сторонами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо клопотання представника позивача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови в позові тільки в разі доведеності позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки судом відмовляється у задоволенні позову по суті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 215, 217, 256, 261, 267, 536, 559, 629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 3-5, 7- 13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Розрахунковий центра» Приватбанку відділення № 45 про визнання недійсним договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Бортницька