Провадження №: 2/752/2639/19
28 листопада 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та витрат, спонукання відновити попередній стан квартири,-
у жовтні 2018 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили суд:
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 8 265,99 грн.;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 3 859,66 грн.;
- зобов`язати ОСОБА_3 у тридцятиденний строк за власний кошт забезпечити та виконати відновлювальний ремонт місць загального користування у квартирі АДРЕСА_1 , відновити роботу обладнання квартири відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та демонтувати неправомірно встановлене обладнання, а саме:
?провести відновлювальні роботи по відновленню внутрішньоквартирної перегородки з дверима в коридорі загального користування у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ;
?демонтувати пральну машину у ванній кімнати квартири АДРЕСА_1 , встановити рукомийник у ванній кімнаті на місце відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та відновити його функціонування;
?за погодженням із службами ПАТ "Київгаз" відновити безпечне кріплення труби газопостачання у коридорі квартири АДРЕСА_1 , відновити газопостачання квартири та відновити роботу газового нагрівача води (газової колонки) у кухні квартири, а також забезпечити подачу гарячої води від газової колонки до ванни та рукомийника ванної кімнати квартири та раковини для миття посуду у кухні квартири шляхом монтажу відповідної системи труб;
?провести відновлювальні роботи по ліквідації провисання електричної проводки в коридорі загального користування квартири АДРЕСА_1 шляхом заглиблення її в товщу стіни коридору та вищевказаної відновленої внутрішньоквартирної перегородки, провести поточний відновлювальний ремонт паркетної підлоги вказаного коридору та його стін, що включає в себе штукатурні та малярні роботи;
- визнати недійсним договір оренди квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та громадянами Пакістану ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, укладений на строк з 15.06.2018 року по 15.05.2019 року;
- виселити з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20;
- заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії, які можуть порушити право власності ОСОБА_2 та користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: заборонити ОСОБА_3 вселяти в дану квартиру інших осіб без письмової нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 ;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 38 815,00 грн.;
- вирішити питання судових витрат у справі.
Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , попереднім власником якої з 25.11.2016 року був ОСОБА_1 Власником 2/3 вказаної квартири є ОСОБА_3 , котра набула право власності на вказану частину квартири ще до 2013 року.
Вказані обставини встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року, котрим у володіння та користування ОСОБА_5 було виділено приміщення (кімната) площею 18,6 кв. м, а ОСОБА_3 у володіння та користування виділено приміщення (кімнати) площами 18,3 кв. м та 13,7 кв. м, а решта приміщень квартири залишено у спільному користуванні співвласників квартири. ОСОБА_2 на даний час є правонаступником прав користування та володіння приміщенням (кімнатою) площею 18,6 кв. м, котре до нього належало ОСОБА_5 та ОСОБА_1
ОСОБА_3 з 16.10.2014 року припинила здійснювати оплату за комунальні послуги, що надавались у квартирі АДРЕСА_1 . Оплату за останні до червня 2017 року здійснював ОСОБА_1 , а після червня 2017 року - здійснює ОСОБА_2 .
Крім того, у 2016-2017 роках ОСОБА_3 було здійснено самочинне перепланування квартири АДРЕСА_1 , котрим створено загрозу життю та здоров`ю позивачів. На будь-які заперечення, а також приписи уповноважених органів ОСОБА_3 не відреагувала.
До того ж, без згоди співвласника - ОСОБА_2 ОСОБА_3 здала квартиру в оренду іноземцям, в тому числі й кімнату площею 18,6 кв.м. Такими діями ОСОБА_6 завдано значної моральної шкоди.
Тому, вважаючи свої права порушеними, звернулись за їх захистом до суду.
Ухвалою від 23.10.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання на 18.12.2018 року (а.с. 69-70).
18.12.2018 року справа не слухалась, розгляд справи призначено на 25.02.2019 року (а.с. 72).
Ухвалою від 25.02.2019 року по справі призначено інженерно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі (а.с. 79-82).
Ухвалою від 15.07.2019 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 07.10.2019 року (а.с. 124).
07.10.2019 року справа не слухалась, розгляд справи призначено на 24.10.2019 року (а.с. 130).
24.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2019 року (а.с. 140).
В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували.
Відповідач, котра в установленому законом порядку повідомлялась про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Заслухавши позивачів та їх представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд, ухваливши проводити розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням по справі заочного рішення, проти чого не заперечували позивачі, встановив наступне.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , попереднім власником якої з 25.11.2016 року був ОСОБА_1 (а.с. 15-16).
Власником 2/3 вказаної квартири є ОСОБА_3 .
Вказані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014 року за наслідками перегляду рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2014 року, яке набуло законної сили в установленому законом порядку, а тому в силу ст. 82 доказуванню не підлягають.
Вказаним судовим рішенням у володіння та користування ОСОБА_5 було виділено приміщення (кімната) площею 18,6 кв. м, а ОСОБА_3 у володіння та користування виділено приміщення (кімнати) площами 18,3 кв. м та 13,7 кв. м, а решта приміщень квартири залишено у спільному користуванні співвласників квартири (а.с. 17-21).
Отже, ОСОБА_2 на даний час є правонаступником прав користування та володіння приміщенням (кімнатою) площею 18,6 кв. м, котре до нього належало ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Щодо вимог про стягнення частини витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 30.06.2017 року сплачено за утримання будинку та прибудинкової території та за послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 1 978,38 грн. та 10 420,61 грн. відповідно (а.с. 22-24).
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 05.09.2018 року за утримання будинку та прибудинкової території та за послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 сплачено 5 171,10 грн. та 619,18 грн. відповідно (а.с. 25-27).
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ч. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
В силу положень ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Згідно з положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Доказів протилежного в розпорядження суду не надано.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ст. 361 ЦК України).
За таких обставин суд вважає обґрунтованими та доведеними вимоги позивачів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частини витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 8 265,99 грн. та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частини витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 3 859,66 грн., та вважає за можливе їх задовольнити в повному обсязі, поклавши при цьому в основу судового рішення розрахунок, здійснений позивачами.
Щодо вимог про зобов`язання забезпечити та виконати відновлювальний ремонт місць, відновлення роботи обладнання квартири та демонтування неправомірно встановленого обладнання
Так, судом встановлено, що 26.06.2017 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" ЖЕД-105 на ім`я ОСОБА_3 винесено припис про проведення відновлювальної роботи по відновленню внутрішньоквартирної перегородки в коридорі загального користування згідно план-схеми БТІ та про термінове погодження переобладнання газової колонки з службами ПАТ "Київгаз" (а.с. 29).
28.07.2017 року провідним інженером ОСОБА_7 та майстром ОСОБА_8 складено акт, затверджений директором КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" ЖЕД-105 ОСОБА_9 про демонтаж стіни у коридорі загального користування, демонтаж рукомийника та від`єднання газової колонки в квартирі АДРЕСА_1 . Згідно вказаного акту станом на 28.07.2017 року перегородка в загальному коридорі квартири АДРЕСА_1 демонтована, ремонтні роботи не проводяться. В коридорі загального користування проведено демонтаж внутрішньої квартирної перегородки, в ванній кімнаті демонтований рукомийник, що зазначений в технічному плані квартири. Також демонтована труба водопостачання 2,7 м від газової колонки до ванної кімнати. Газова колонка від`єднана та не експлуатується. Зазначені роботи з експлуатаційною організацією та ПАТ "Київгаз" не погоджувались (а.с. 30).
15.06.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 відключено газ (а.с. 31).
ПАТ "Київгаз" своїм листом від 07.10.2017 року № 1031/38-03-03 повідомило ОСОБА_2 про те, що працівниками товариства 18.08.217 року проведено обстеження системи газопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено переобладнання квартири, а саме: приміщення кухні об`єднано з житловою кімнатою; невідповідність системи газопостачання квартири проектній та виконавчо-технічній документації, існуюче газове обладнання самовільно змінене та підключене без відома ПАТ "Київгаз", виконавчо-технічна документація на заміну ГО не передана до архіву ПАТ "Київгаз", що є порушенням п. 5.5. р 5 "Правил безпеки систем газопостачання" (а.с. 32-33).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено зміни у переплануванні приміщень та розміщення інженерного обладнання в місцях загального користування квартири АДРЕСА_1 порівняно із планом Технічного паспорту від 16.10.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 , внаслідок внесення яких виникли пошкодження місць загального користування вищевказаної квартири, а саме: підлоги, стін, трубопроводу газопостачання, електропостачання житлової кімнати № 2 , на кухні наявне відключення квартири АДРЕСА_1 від газопостачання в результаті порушення правил експлуатації газового обладнання, демонтаж системи подачі холодного водопостачання до раковини на кухніі до газової колонки та подача гарячого водопостачання до раковини на кухні та до ванної кімнати і умивальника в ванній кімнаті, електропостачання бойлера в туалетному приміщенні відбувається відкритою висячою електропроводкою через подвійну розетку, у ванній кімнаті відсутній умивальник, а також відгалуження труби з водолічильником від стояка холодного водопостачання. вказані зміни порушують вимоги нормативних актів та Державний будівельних норм та правил. у відповідності до вимог і умов нормативних актів, методичних рекомендацій для відновлення планування, яке зазначене у плані квартири у технічному паспорті від 16.10.2016 року необхідно: провести ремонтно-будівельні роботи по відновленню внутрішньоквартирної перегородки з дверним отвором, за погодженням із службами ПАТ "Київгаз" відновити безпечне кріплення труби газопостачання на відновленій внутрішньоквартирній перегородці, провести ремонтно-будівельні роботи по влаштуванню електричної проводки у відповідності норм та правил, ремонтно-будівельні роботи по влаштуванню оздоблення поверхні стін, стелі та підлоги, відновити роботу газової колонки, встановити умивальник, демонтувати електричний водонагрівач і відповідну систему водопостачання. Вартість ремонтно-будівельних робіт становить 23 345,00 грн. (а.с. 95-123).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2017 року ОСОБА_2 подано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Калинушка О.О. за реєстровим № 6606, про те, що в період його проживання протягом 2016-2017 років у комунальній квартирі АДРЕСА_1 він став свідком того, як ОСОБА_3 розібрала стіну між коридором та санвузлом, в результаті чого газова труба, яка кріпилась на стіні, повисла у повітрі, і тим самим створилась аварійна ситуація, демонтувала у санвузлі умивальник та замість нього встановила пральну машину, відключила газову колонку на кухні, розібрала і винесла із квартири труби, які з`єднували газову колонку із ванною та раковиною для миття посуду на кухні (а.с. 28).
Вказане ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні, будучи допитаним за його клопотанням та згодою у якості свідка в порядку ст. 92 ЦПК України, та показав суду про те, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 здійснено самочинне перепланування, котрим створено загрозу життю та здоров`ю: розібрано стіну між коридором та санвузлом, газова труба висить у повітрі, демонтовано у санвузлі умивальник та замість нього встановлено пральну машину, відключено газову колонку на кухні, розібрано труби з`єднання газової колонки із ванною та раковиною для миття посуду на кухні.
Позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним за його клопотанням та згодою у якості свідка в порядку ст. 92 ЦПК України, та показав суду про те, що був власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 з 25.11.2016 року по червень 2017 року. У вказаний період ОСОБА_3 - власниця 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 самочинно перепланувала останню, зокрема: розібрано стіну між коридором та санвузлом, газова труба висить у повітрі, демонтовано у санвузлі умивальник та замість нього встановлено пральну машину, відключено газову колонку на кухні, розібрано труби з`єднання газової колонки із ванною та раковиною для миття посуду на кухні.
Свідок ОСОБА_5 показала суду про те, що була власником 1/3 частини АДРЕСА_3 будинку АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01. 2008 року № 2-209, виданого Ірпінською державною нотаріальною конторою, до 25.11.2016 року. Протягом 2016 року ОСОБА_3 - власниця 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 самочинно перепланувала останню, зокрема: розібрано стіну між коридором та санвузлом, газова труба висить у повітрі, демонтовано у санвузлі умивальник та замість нього встановлено пральну машину, відключено газову колонку на кухні, розібрано труби з`єднання газової колонки із ванною та раковиною для миття посуду на кухні.
Покази свідків суд вважає логічним, послідовним та об`єктивними, тому вважає за можливе покласти їх в основу судового рішення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 2 ст. 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Реконструкція об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"(ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність").
Користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 179 ЖК України).
Статтею 152 ЖК України та п. 1.4. Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України.
Тому, з урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги у цій частині є доведеними та обґрунтованими у відповідності до наявних у справі доказів, та стверджують порушення відповідачем прав позивача.
Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 у тридцятиденний строк за власний кошт забезпечити та виконати відновлювальний ремонт місць загального користування у квартирі АДРЕСА_1 , відновити роботу обладнання квартири відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та демонтувати неправомірно встановлене обладнання, а саме:
?провести відновлювальні роботи по відновленню внутрішньоквартирної перегородки з дверима в коридорі загального користування у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ;
?демонтувати пральну машину у ванній кімнати квартири АДРЕСА_1 , встановити рукомийник у ванній кімнаті на місце відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та відновити його функціонування;
?за погодженням із службами ПАТ "Київгаз" відновити безпечне кріплення труби газопостачання у коридорі квартири АДРЕСА_1 , відновити газопостачання квартири та відновити роботу газового нагрівача води (газової колонки) у кухні квартири, а також забезпечити подачу гарячої води від газової колонки до ванни та рукомийника ванної кімнати квартири та раковини для миття посуду у кухні квартири шляхом монтажу відповідної системи труб;
провести відновлювальні роботи по ліквідації провисання електричної проводки в коридорі загального користування квартири АДРЕСА_1 шляхом заглиблення її в товщу стіни коридору та вищевказаної відновленої внутрішньоквартирної перегородки, провести поточний відновлювальний ремонт паркетної підлоги вказаного коридору та його стін, що включає в себе штукатурні та малярні роботи, слід задовольнити.
Щодо вимог про визнання недійсним договору оренди та виселення
Звертаючись до суду із вказаними вимогами, позивач ОСОБА_2 вказав про те, що 15.06.2018 року прийшовши до квартири АДРЕСА_1 побачив у квартирі незнайомих людей, котрі знаходились в тому й числі в кімнаті площею 18,6 кв. м, котрою користується він відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014 року.
Як з`ясувалось, між ОСОБА_3 як власником квартири АДРЕСА_1 та громадянами Пакістану ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, був укладений договір оренди на строк з 15.06.2018 року по 15.05.2019 року, котрим вся квартира АДРЕСА_1 була передана в оренду, включаючи кімнату, котрою він користується.
Позивач ОСОБА_2 , будучи допитаним за його клопотанням та згодою у якості свідка в порядку ст. 92 ЦПК України, та показав суду про те, що дійсно в квартирі АДРЕСА_1 , власником 1/3 частини якої він є, в тому числі й кімнаті площею 18,6 кв. м, котрою користується він відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014 року, проживають ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі договору оренди, укладеним з ОСОБА_3 за відсутності його згоди.
Свідок ОСОБА_10 показав суду про те, що й на теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 , власником 1/3 частини якої є ОСОБА_2 , проживають ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі договору оренди, укладеним з ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_11 показала суду про те, що й на теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 , власником 1/3 частини якої є ОСОБА_2 , проживають ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі договору оренди, укладеним з ОСОБА_3
Покази свідків суд вважає логічним, послідовним та об`єктивними, тому вважає за можливе покласти їх в основу судового рішення.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ст. 319 ЦК України).
Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, визначене ч. 1 ст. 15 ЦК України.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. ст. 16, 203, 2015 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.
З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.
Для визнання недійсним договору оренди необхідним є встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду, у зв`язку з укладенням оспорюваного договору.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно із ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема в ст.. 1 Протоколу № 1, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, кім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
На думку суду, відповідач, будучи цілком обізнаною про право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , будь-яких доказів на спростування доводів сторони позивача, зокрема, в частині законної передачі нею в оренду квартири, суду не надала.
Як передбачено ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок ( частину будинку ), квартиру, користуються ним ( нею ) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 811 ЦК України договір оренди житлового приміщення укладається виключно в письмовій формі, проте нотаріальному посвідченню він не підлягає. Обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягає тільки договір оренди житла з викупом.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (с. 9 ЖК України).
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про обставини, які свідчать про порушення його суб`єктивних цивільних прав або інтересів при укладанні оспорюваного договору.
До того ж, оскільки відповідачем вчинено і вчиняються активні дії, якими позивач позбавлений можливості доступу до кімнати площею 18,6 кв. м, котрою користується він відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014 року, оскільки відповідач самоправно зайняла зазначену кімнату, тому суд вважає, що права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку, шляхом виселення ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з квартири без надання іншого.
Тому, на думку суду, позов в цій частині є законним та обґрунтованим, через що підлягає задоволенню.
Щодо заборони вчиняти дії
Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань.
Норма ч. 2 ст. 386 ЦК України закріплює за власником право у разі наявності в нього достатніх підстав припускати можливість порушення свого права власності іншою особою звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому (превентивний спосіб захисту права власності). Таке правило відповідає особливому характеру права власності як його абсолютного права.
Тобто зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти дії, які можуть порушити право власності ОСОБА_2 та користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: заборони ОСОБА_3 вселяти в дану квартиру інших осіб без письмової нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 .
Щодо стягнення моральної шкоди
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що діями ОСОБА_3 ОСОБА_2 заподіяно моральної шкоди, проте, ОСОБА_2 в розрізі вище вказаних статей ЦПК України не надано в розпорядження суду доказів на обґрунтування її розміру саме в сумі 38 815,00 грн. Тому, вказана вимога підлягає частковому задоволенню в розмірі 3 000,00 грн.
Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, приймаючи до уваги покази свідків, дані ними в судовому засіданні, враховуючи обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем надано суду докази на підтвердження факту оплати ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500,00 грн., а тому вони підлягають компенсації в зазначеному розмірі (а.с. 27).
Також, суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 480,46 грн. на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 50) та на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 4 805,54 грн. (а.с. 51-56).
Крім того, на корсить ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в розмірі 7 275,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та витрат, спонукання відновити попередній стан квартири - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 8 265,99 грн. (вісім тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 99 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину витрат на оплату платежів за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території й за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 3 859,66 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 66 копійок).
Зобов`язати ОСОБА_3 в тридцятиденний строк за власний кошт забезпечити та виконати відновлювальний ремонт місць загального користування у квартирі АДРЕСА_1 , відновити роботу обладнання квартири відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та демонтувати неправомірно встановлене обладнання, а саме:
?провести відновлювальні роботи по відновленню внутрішньоквартирної перегородки з дверима в коридорі загального користування у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ;
?демонтувати пральну машину у ванній кімнати квартири АДРЕСА_1 , встановити рукомийник у ванній кімнаті на місце відповідно до плану квартири технічного паспорту БТІ та відновити його функціонування;
?за погодженням із службами ПАТ "Київгаз" відновити безпечне кріплення труби газопостачання у коридорі квартири АДРЕСА_1 , відновити газопостачання квартири та відновити роботу газового нагрівача води (газової колонки) у кухні квартири, а також забезпечити подачу гарячої води від газової колонки до ванни та рукомийника ванної кімнати квартири та раковини для миття посуду у кухні квартири шляхом монтажу відповідної системи труб;
?провести відновлювальні роботи по ліквідації провисання електричної проводки в коридорі загального користування квартири АДРЕСА_1 шляхом заглиблення її в товщу стіни коридору та вищевказаної відновленої внутрішньоквартирної перегородки, провести поточний відновлювальний ремонт паркетної підлоги вказаного коридору та його стін, що включає в себе штукатурні та малярні роботи.
Визнати недійсним договір оренди квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та громадянами Пакістану ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, укладений на строк з 15.06.2018 року по 15.05.2019 року.
Виселити з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії, які можуть порушити право власності ОСОБА_2 та користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: заборонити ОСОБА_3 вселяти в дану квартиру інших осіб без письмової нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 480,46 грн. (чотириста вісімдесят гривень 46 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 805,54 грн. (чотири тисячі вісімсот п`ять гривень 54 копійки), витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500,00 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) та витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в розмірі 7 275,00 грн. (сім тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок), а всього - 25 580,54 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень 54 копійки).
Відомості щодо учасників справи:
- ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ;
- ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .
- ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст заочного рішення виготовлено 21.12.2019 року.

Суддя В.С. Хоменко