ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-5966/11Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/105/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.М., головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, представника Банку адвоката Братівника І.В., адвоката ОСОБА_3-Пителя Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року, яка постановлена суддею Сливкою Л.М., повний текст якої складено 22 жовтня 2018 року у справі № 2-5966/11, за скаргою ПАТ "Державний ощадний банк України" на дії посадових осіб Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст скарги:

1.1. 07 травня 2018 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" (надалі Банк) звернулося до суду із скаргою на дії начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, які спричинили невиконання рішення суду від 21 березня 2012 року.

1.2. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (надалі ТРВ ДВС) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, який видано 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку, з початковою вартістю 2 560 000 грн, в рахунок погашення заборгованості за валютними кредитними договорами.

1.3. Предмет іпотеки реалізовано, однак Банку перераховано лише частину коштів від вирученої суми в гривневому еквіваленті.

1.4. Державний виконавець ТРВ ДВС Єрохін О.В. перерахував Банку гривневий еквівалент 31465,83 Євро, замість 52838,09 Євро, які вказані у судовому рішенні та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

1.5. Виручена ж від реалізації іпотечного майна сума є більшою і без погодження з Банком, як стягувачем, повернута власнику іпотечного майна.

1.6. В березні 2018 року Банк звернувся до начальника ТРВ ДВС з заявою про перевірку виконавчого провадження в порядку статті 74 Закону "Про виконавче провадження".

1.7. При перевірці виконавчого провадження державного виконавця, начальник ТРВ ДВС не знайшов будь яких порушень щодо непроведення конвертації коштів при виконанні судового рішення про стягнення заборгованості за валютним кредитом та винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження.

1.8. Банк просить:

- визнати неправомірними дії начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині відмови в задоволенні скарги філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" від 23 березня 2018 року; - скасувати постанову №7 про перевірку виконавчого провадження №40307829 від 16 квітня 2018 року;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22 лютого 2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11 виданого 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження";

- скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22 лютого 2018 року.

2. Короткий зміст судового рішення:

2.1. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року скаргу ПАТ "Державний ощадбанк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" на дії Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задоволено частково.

2.2. Визнано неправомірними дії головного державного виконаця ТРВ ДВС в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22 лютого 2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, який видано 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

2.3. Скасувано постанову головного державного виконавця ТРВ ДВС про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22 лютого 2018 року.

2.4. Визнано неправомірними дії начальника ТРВ ДВС, які полягають у відмові у задоволенні скарги ПАТ "Державний ощадний банк України" від 23 березня 2018 року в частині визнання неправомірними дій державного виконавця ТРВ ДВС Єрохіна О.В. стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2018 року, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5966/201, який видано 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом, скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2018 року ВП №40307829 та зобов'язання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

2.5. Постанову №7 про перевірку виконавчого провадження №40307829 від 16 квітня 2018 року скасовано в частині відмови визнання неправомірними дій державного виконавця ТРВ ДВС Єрохіна О.В. стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2018 року, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5966/2011 виданого 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом, скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2018 року ВП №40307829 та зобов'язання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

2.6. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

2.7. Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає виконанню з урахуванням особливостей визначених ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

2.8. Вказана вимога закону проігнорована начальником ТРВ ДВС, при проведенні перевірки виконавчого провадження з виконання судового рішення Тернопільського міськрайсуду в справі №2-5966/11 від 21.03.2012 року.

3. Короткий зміст апеляційної скарги:

3.1. В апеляційній скарзі ТРВ ДВС просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року та ухвалити нову якою відмовити у задоволенні скарги ПАТ "Державного ощадбанку України".

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно застосував норми матеріального права, оскільки державний виконавець при виконанні рішення не вправі змінювати спосіб виконання рішення, який визначений у судовому рішенні.

3.3. Резолютивна частина судового рішення передбачала спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації переданого в іпотеку майна на прилюдних торгах з початковою вартістю 2560000,00 грн., тому саме в такий спосіб здійснювалось виконання рішення.

3.4. Реалізувавши іпотечне майно, державний виконавець виконав свої обов'язки з виконання судового рішення.

3.5. Суд невірно витлумачив обов'язок застосування державним виконавцем норми ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон №1404), оскільки її норми не регламентують та не передбачають конвертацію, виручених від реалізації переданого в іпотеку майна коштів у національній валюті, у валюту кредитного договору.

3.6. Судом першої інстанції в основу рішення помилково закладено правову позицію Верховного Суду України від 01.11.2017 року у справі № 6-1063цс17, оскільки у вказаній справі інші обставини.

3.7. У державного виконавця не було підстав самостійно вчиняти будь-які інші виконавчі дії у виконавчого провадженні чи у будь-який інший спосіб, окрім звернення стягнення на предмет іпотеки, після виконання якого завершальною стадією стало закриття виконавчого провадження.

3.8. Законом України №1404 передбачено інший спосіб оскарження постанови № 7 начальника відділу ТРВ ДВС, а саме: до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

4. Аргументи учасників справи:

(1)

4.1. 21.12.2018 року ПАТ "Державний ощадний банк" подав відзив на апеляційну скаргу ( а.с.209-213).

4.2. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року вважає законною та обґрунтованою.

4.3. Судом першої інстанції вірно застосовано правові висновки Верховного суду, оскільки вони застосовані стосовно однакових за своєю правовою природою правовідносин, адже в обох випадках до з'ясування підлягала обставина повноти виконання судового рішення, заборгованість за яким визначена в іноземній валюті.

4.4. При виконанні рішення суду, в якому є вимога стягнути борг в іноземній валюті, державний виконавець повинен дотримуватись вимог ст. 45, 49 Закону №1404.

4.5. У справі № 2-5966/11 є чинним роз'яснення судового рішення про те, що грошовою одиницею стягнення грошових коштів є Євро.

4.6. Тому, державний виконавець не вправі був закривати виконавче провадження до його повного виконання у валюті кредитного зобов'язання- Євро.

4.7. Дії начальника Тернопільського районного відділу ДВС підлягають оскарженню в судовому порядку згідно ст. 447 ЦПК України, оскільки він не наділений особливим недоторканим статусом державного службовця, щодо якого встановлений окремий порядок оскарження його дій та бездіяльності, є особою діяльність якого регламентована Законом №1404.

4.8. Конституція України не обмежує право судового звернення на бездіяльність чи неправомірність дій посадових осіб державних установ.

(2)

4.9. Позиція Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області в суді апеляційної інстанції.

4.10. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав, які наведені в скарзі:

державний виконавець виконав судове рішення в межах тексту резолютивної частини судового рішення, яка зобов'язувала його лише реалізувати на прилюдних торгах іпотечне майно за ціною не нижче 2500000 грн, але не зобов'язувала перераховувати кошти стягувачу в іноземній валюті;

дії начальника відділу з розгляду скарг стягувачів згідно до змісту статті 74 Закону №1404 передбачено оскаржувати до керівника вищого рівня, але не до суду.

(3)

4.11. В суді апеляційної інстанції доводи представника Банку є аналогічними, тим, які викладені у відзиві.

5. Позиція суду апеляційної інстанції:

(1) щодо визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження

5.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 березня 2012 року у справі № 2-5966/11 частково задоволено позов ПАТ "Державний ощадний банк України".

5.2. Вирішено в рахунок погашення заборгованості:

- ОСОБА_8 за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,54 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298682,30 гривень;

- ОСОБА_7 за договором відновлювальної кредитної лінії №5 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,02 гривень;

- ОСОБА_9 за договором відновлювальної кредитної лінії №6 від 10 квітня 2006 р. у сумі 28974,59 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298682,82 гривень;

- ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії №7 від 10 квітня 2006 р. у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,03 гривень;

- ОСОБА_10 за договором відновлювальної кредитної лінії №8 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,02 гривень

- звернути стягнення на належне ОСОБА_3 та передане нею згідно Іпотечного договору від 30 квітня 2009 р., нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться в селі Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області;

та реалізувати передане в іпотеку майно на прилюдних торгах з початковою вартістю 2560000 гривень (а.с.278-281).

5.3. 18 жовтня 2013 Постановою державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ відкрито виконавче провадження № 40307829 згідно до виконавчого листа №2-5966/2011р, який видано 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом (а.с.287-288).

5.4. 20 жовтня 2016 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду роз'яснено рішення у справі №2-5966/11 і зазначено, що грошовою одиницею стягнення грошових коштів в частині заборгованості є Євро. Вказана ухвала є чинною (а.с. 285-286).

5.5. Постановою головного державного виконавця Єрохіна О.В. ТРВ ДВС про закінчення виконавчого провадження від 22.02,2018 року, констатовано: -предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 308,5 кв.м., що знаходиться за адресою: с. Баківці Тернопільського району та земельна ділянка площею 0,18 г реалізовано на електронних торгах;

-кошти в сумі 1092572,15 грн. перераховані стягувачу, згідно платіжного доручення № 239 від 01.02.2018 року ;

-припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення;

-виконавче провадження закінчено на підставі п.9 част.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження "(а.с. 8-9).

5.6. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

5.7. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

5.8. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

5.9. Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

5.10. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україн" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

5.11. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статі 49 Закону №1404.

5.12. Судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону №1404.

5.13. Погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту згідно до офіційного валютного курсу НБУ, який встановлено для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора). на день здійснення платежу.

5.14. У справі, яка розглядається, виконання зобов'язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив'язки до офіційного курсу валют НБУ зумовило невиконання судового рішення в повному обсязі, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 49 Закону №1404 є неправомірною.

(2) щодо непідсудності розгляду в судовому порядку дій начальника Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, які вчинені в межах статті 74 Закону №1404

5.15. 23.03.2018 року ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до начальника відділу ТРВ ДВС про перевірку дій державного виконавця Єрохіна О.В. щодо законності закінчення виконавчого провадження з виконання судового рішення від 21.03.2012 року в справі №2-5966/11 у зв'язку з його повним виконанням.

5.16. Скарга мотивована тим, що державний виконавець не вправі був виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки судове рішення в частині погашення заборгованості на загальну суму 144872,94 Євро є не повністю виконаним (а.с. 10-13).

5.17. Постановою начальника ТРВ ДВС № 7 від 16.04.2018 року відмовлено за результатами перевірки скарги Банку .

5.18. Постанова мотивована посиланням на те, що державною виконавчою службою виконано судове рішення в межах резолютивної частини рішення, оскільки державний виконавець не наділений правом змінювати спосіб виконання судового рішення- конвертувати гривню. (а.с. 14-17).

5.19. Відповідно до статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який спір, однак Законом може бути визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

5.20. В рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року в справі №15рп/2002 зазначено, що обрання певного правового захисту є правом а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує.

5.21. Згідно ст. 477 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою , якщо вважають що рішення, дія або бездіяльність державного виконавця, чи посадової особи органу державної виконавчої служби порушує їх ні права чи свободи.

5.22. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, виконавців визначений статтею 74 Закону №1404.

5.23. Відповідно до ч. 1 статті 74 Закону №1404 рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

5.24. Відповідно до ч. 3 статті 74 Закону №1404 - "Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

5.25. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

5.26. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова."

5.27. Перевірка законності виконавчого провадження здійснюється в порядку передбаченому розділом ХІІ "Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року з наступними змінами.

5.28. Зокрема, згідно із п. 3 розділу ХІІ Інструкції перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.

5.29. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова.

5.30. Згідно до п. 6 розділу ХІІ Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.

5.31. Враховуючи вищенаведені норми, скаржник не обмежений правом подачі скарг до суду з приводу незаконності дій та рішень державного виконавця чи посадової особи органу державної виконавчої служби. Вказані дії є правом особи, а не її процесуальним обов'язком.

(3)

5.32. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд всебічно та повно з'ясував усі обставини що складають предмет доказування, що відображено в судовому рішення.

5.33. Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

5.34. Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди із висновками судів щодо установлення фактичних обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

5.35. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

6.1. Відповідно до статті 374 ЦПК, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;...

6.2. Відповідно до статті 375 ЦПК-"Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права."

(1) Щодо суті апеляційної скарги

6.3. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та залишає її без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року- без змін.

(2) Щодо розподілу судових витрат

6.4. Згідно до статті 382 ЦПК в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

6.5. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

6.6. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

6.7. Враховуючи те, що за подання апеляційної скарги у вказаній категорії справ судовий збір не справляється, вказані судові витрати, які понесені з переглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсуються за рахунок держави .

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 384, 386, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуюча О.І. Ткач

Судді М.В. Ходоровський

Б.О.Гірський