КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2300/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 22 січня 1999 року до 04 жовтня 2014 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також позивач зазначала, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей, вона була вимушена стягувати з нього аліменти у судовому порядку.

До повноліття доньки, відповідач сплачував аліменти на утримання дітей згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року, яким було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 щомісяця у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 серпня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

На даний час старша дочка сторін ОСОБА_4 досягла повноліття і продовжує навчання, є студенткою другого курсу денної форми навчання, на умовах контракту на платній основі, у зв'язку з чим не має можливості самостійно забезпечувати себе та потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, позивач зазначає, що діти проживають з нею, повнолітня донька перебуває на її одноособовому утриманні, а відповідач не надає в добровільному порядку жодної допомоги на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, хоча він офіційно працевлаштований та має стабільний дохід.

На підставі викладеного позивач просила стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, яка продовжує навчання, щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих аліментів.

У апеляційній скарзі вказує, що суд не врахував його матеріальне становище, наявність на утриманні хворого батька та ту обставину, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, згідно з рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу вказує, що апеляційна скарга є надуманою та безпідставною. Рішення суду ухвалене на підставі належних та допустимих доказів, є законним та обґрунтованим. Тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), яка на даний час досягла повноліття, проте продовжує навчання, є студенткою другого курсу денної форми навчання факультету економічних наук зі спеціальності «менеджмент» Державного університету телекомунікацій. Термін навчання для отримання ступеня вищої освіти «Бакалавр» з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року (а.с.11).

ОСОБА_4 навчається на контрактній основі, вартість навчання за 2017-2018 роки становить 14 575 гривень. Позивач сплатила 7 287 гривень 50 копійок за третій семестр другого курсу 2017/2018 років навчання, що підтверджується копією квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» №0.0.820987414.1 від 04 серпня 2017 року (а.с.12).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони проживають окремо, участі у матеріальному забезпеченні дитини добровільно відповідач не бере, дочка проживає разом з матір'ю, та перебуває на її утриманні, так як самостійно забезпечувати свої матеріальні потреби не має можливості у зв'язку із навчанням на денній формі.

Згідно з ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки по утриманню повнолітньої дочки, що продовжує навчання в повному обсязі, оскільки разом з нею не проживає, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, тому дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 з усіх видів доходу відповідача щомісяця, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Довідок №12, №13 від 03 травня 2018 року про здійснення відрахування та виплати з місця роботи, сума заробітку відповідача за 2017-2018 роки становить за мінусом утриманих податків та аліментів 84 056,82 грн., середньомісячна - 5 253,55 грн (а.с.54-55).

Також, відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року, відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с. 63-67).

За правилами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують матеріальне становище позивача, тому суд не може встановити можливість матері надавати утримання повнолітній дочці.

Крім цього, як видно із матеріалів справи, з урахуванням рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2014 року та заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року, загальний розмір аліментів на утримання обох дітей складає ? частини від усіх видів доходів відповідача.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, суд першої інстанції не врахував матеріальне становище платника аліментів, розмір його доходів, наявність у нього неповнолітнього сина, на утримання якого він продовжує сплачувати аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів, тому дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у тому розмірі, в якому просить позивач.

На підставі викладеного та враховуючи ту обставину, що апелянт не заперечує наявність у нього обов'язку з утримання дочки та сплати аліментів на її утримання, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04 вересня 2017 року і до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1;

ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І.Савченко