Справа № 486/698/19
Провадження № 2/486/385/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Деменко К.Л., Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області як органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору з боку позивача Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за участю представника позивача ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Сербенко А.В.,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2019 року представник виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради як органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до суду в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнути з неї аліменти на користь Миколаївського обласного будинку дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на кожну дитину щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проживають разом з матір`ю ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_9 , перебувають на обліку як такі, чиї батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Ухилення від виконання батьківських обов`язків полягає в тому,що мати часто змінювала адресу проживання, не створювала для дітей належних умов проживання, в приміщенні було брудно, багато сміття, розкидані речі, брудна білизна, не

створені належні місця для сну та відпочинку, недостатньо продуктів харчування та засобів особистої гігієни, відсутнє електропостачання через заборгованості по оплаті за комунальні послуги. Окрім цього відповідач схильна до зловживання спиртними напоями,збирала гучні компанії за місцем мешкання дітей, притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, самовільно покинула центр соціально-психологічної допомоги, нерегулярно відвідувала дитячого лікаря, пропускала медогляди дітей, під час третьої вагітності не відвідувала жіночу консультацію, не виконувала рекомендацій фахівців із соціальної роботи, а потім взагалі ухилялася від спілкування із представниками соціальних служб. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 має низький батьківський потенціал, у вирішенні питань щодо формування сприятливого для дітей середовища зазвичай пасивна, у відношенні до дітей неохайна, дії ОСОБА_4 не забезпечують дітям повноцінного розвитку, що не відповідає інтересам дітей, у квітні 2019 року діти були відібрані від матері та тимчасово влаштовані до лікарні для обстеження з метою влаштування до Миколаївського обласного будинку дитини,представник позивача просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю,суду пояснив, що з урахуванням усіх дій в сукупності ОСОБА_4 нездатна забезпечити дітям повноцінні умови зростання та розвитку. В березні 2019 року залишила дітей в с.Богданівка зі співмешканцем.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що із трьома дітьми у приміщенні не завжди бувало прибрано, проте вона намагалася дати дітям усе можливе: одяг, іграшки, меблі, відвідування жіночої консультації під час вагітності не ухилялася, на облік стала пізніше,за здоров`ям дітей слідкувала, лікарню не відвідувала кілька місяців через проживання в іншій місцевості, звідки складно було добиратися із дітьми, також пояснила, що на даний час усе виправила, погасила заборгованість за комунальні послуги, придбала холодильник, просила не позбавляти її батьківських прав. В с.Богданівка внаслідок погодних умов не змогла дібратись з м.Южноукраїнська, але діти лишились із кровним батьком ОСОБА_9 . В с.Богданівка служба у справах дітей її не відвідувала, хоча вона запрошувала службу. До четвертого класу вона проживала у закладі соціальний готель. Із центру в м.Вознесенськ вона пішла, оскільки їй важко було самою із дітьми. Владислава годувала добре, але, дитина дійсно, не набирала ваги.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, суду пояснила, що з 2017 року відповідач за повідомленням сусідів про неналежний догляд за дітьми, вживання алкоголю за місцем проживання. Відповідач уникала спілкування з представниками соціальних служб, безвідповідально ставилася до батьківських обов`язків, має низький батьківський потенціал, оскільки з дитинства відповідача її сім`я постійно перебувала на обліку. При відвідуванні сім`ї виявили, що відповідач не мала запасу одноразових підгузок, кругом була брудна білизна. В подальшому за іншим місцем проживання у відповідача хоч і був зроблений косметичний ремонт, але було брудно. Особисто бачила ОСОБА_4 із пивом та цигарками, за наявності грудної дитини, разом з тим зауважила, що відомостей щодо жорстокого поводження з дітьми до соціальних служб не надходило. Разом з тим загроза життю дітей була, оскільки діти бігали біля розкритої розетки, електропостачання відповідачу в той час було відключено, але, можливо, розетка була під напругою. Іноді діти були вдягнуті не за віком.

Вислухавши думку учасників процесу, заслухавши пояснення свідків, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.9-11/. Запис про батька дітей був внесений відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /а.с.12/.

Внаслідок складних життєвих обставин з 15.09.2017 року ОСОБА_4 перебувала під соціальним супроводом у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків /а.с.31/ і, відповідно, підлягала регулярному обстеженню. Так, згідно акту від 25.10.2017року /а.с.24/ умови проживання в одній кімнаті (за адресою АДРЕСА_1 ) для дитини були неналежними, оскільки дитяче ліжко було захламлене сторонніми речами,

відсутні памперси, у кімнаті було не прибрано. Пізніше умови проживання у кімнаті (за адресою АДРЕСА_2 ) згідно акту від 13.04.2018 року /а.с.25/ не відповідали інтересам дітей, а саме житло складалося із однієї кімнати, були наявні усі необхідні меблі, пральна машина, пилосос, холодильник, електроплита, деякі запаси продуктів харчування, проте були відсутні памперси та у приміщенні було брудно. Під час проведення наступної перевірки 14.12.2018 року /а.с.26/ адреса не змінювалася, була встановлена відсутність холодильника, непрацююча пральна машинка, наявність необхідних меблів та запасів харчування, також приміщення було брудне і занедбане, із запахом тютюну, було розкидано багато брудних речей. Складності у прибиранні були пояснені третьою вагітністю.

Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради повідомила правоохоронні органи про неналежне виконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків /а.с.36/.

Наступне обстеження умов проживання 03.01.2019 року /а.с.27/ показало, що ситуація не змінилася.

23 січня 2019 року спеціалістами соціальних служб було проведено оцінку рівня безпеки дітей за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 /а.с.16-23/,згідно якої встановлено, що через заборгованість по оплаті було відключено електропостачання, що не відповідає належним умовам проживання для дітей, інших зауважень не було. ОСОБА_4 з дітьми було влаштовано до дитячого відділення Южноукраїнської міської лікарні та повторно направлено повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків.

Постановою Южноукраїнського міського суду від 27.02.2019 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч.1ст.184 КУпАП.

Після перебування у лікарні з 11.02.2019 року ОСОБА_4 з дітьми була зарахована до Обласного центру соціально-психологічної допомоги, звідки була відрахована наступного дня за власною заявою, мотивованою тим, що самостійно їй дуже складно впоратися із трьома дітьми одразу /а.с.30/. Також відповідач відмовилася від соціального супроводу Южноукраїнського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і переїхала на тимчасове місце мешкання до с.Богданівка /а.с.34/. У цей період вона нерегулярно відвідувала дитячого лікаря, проте станом на березень 2019 року є відомості про задовільний стан здоров`я та належне годування молодшого сина ОСОБА_10 /а.с.33/.

14 квітня 2019 року відділом поліції за викликом сусідів був встановлений факт залишення ОСОБА_4 дітей без нагляду у приміщенні гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 /а.с.40-41/. Доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності по даному факту суду не надано.

За цим же місцем мешкання 15 квітня 2019 року було проведено обстеження умов проживання /а.с.28/, внаслідок якого виявилося, що приміщення потребує ремонту, є мінімальний набір необхідних меблів, побутова техніка та продукти харчування відсутні.

На підставі усіх проведених перевірок та поведінки ОСОБА_4 в цілому, органами місцевого самоврядування розглядалося питання про позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей. Діти у цей період були відібрані від матері та поміщені до лікарні з діагнозом ГРВІ. Незважаючи на відібрання дітей за рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради під час перебування дітей у лікарні мати здійснювала за ними постійний догляд, перебувала поруч з ними, не

відлучалася, і вона, і діти виглядали охайно /а.с.82/.

З 15 травня 2019 року діти були влаштовані до Миколаївського обласного будинку дитини, відповідач за літній період відвідувала їх двічі 13.06.2019 року та 02.07.2019року /а.с.89/.

Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради згідно висновку від 18 квітня 2019 року вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє уваги їх розвитку.

Ретельно дослідивши усі надані письмові докази, суд дійшов висновку, що неналежне виконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків в сукупності зводиться до не підтримання чистоти та порядку за місцем мешкання та складного матеріального становища, яке має наслідком недостатність речей, побутової техніки, іграшок, одноразових підгузок тощо.

Факт залишення дітей без нагляду однократно дійсно мав місце, що підтвердилось матеріалами справи та поясненнями свідка ОСОБА_12 щодо тривалості відсутності матері близько однієї години.

Також свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що неодноразово брала участь у обстеженні умов проживання дітей ОСОБА_4 як представник ювенальної юстиції, стверджує, що ОСОБА_4 неодноразово пропонували покращити умови проживання дітей, проте вона для цього нічого не робила.

Свідок ОСОБА_13 яка є фахівцем соціальної роботи Южноукраїнського міського центру сім`ї дітей та молоді та з 2015 року займається соціальним супроводом сім`ї ОСОБА_4 , пояснила, що з 2015 року ОСОБА_4 є фактичним отримувачем послуг Южноукраїнського міського центру сім`ї дітей та молоді. Складні життєві обставини є затяжними і тривають декілька років та посилюються. В період з 15 вересня 2017 року по 15 жовтня 2018 року перебувала під соціальним супроводом у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, про що надійшло повідомлення в телефонному режимі від сусідів, оскільки ОСОБА_4 була схильна до зловживання спиртними напоями. І було вжито заходів щодо здійснення соціальної роботи з матір`ю. Робота була проведена за результатами оцінки потреб сім`ї та на підставі рішення комісії було розпочато соціальний супровід сім`ї. В ході здійснення супроводу було виявлено, що порушені нормальні фактори життєдіяльності сім`ї та середовище, в якому виховуються діти, не сприяють повному вирішенню проблем. З ОСОБА_4 проводилась роз`яснювальна профілактична робота, спрямована на формування матір`ю усвідомлю вального виконання батьківських обов`язків і належного догляду за дітьми, а саме акцентовано увагу матері на необхідність догляду за дітьми, та приділяти дітям належну увагу, частіше виходити на прогулянки на свіже повітря, дотримуватись соціально-побутових умов, не зловживати алкогольними напоями, вести здоровий спосіб життя під час вагітності та після пологів. Також проводились інформаційно-роз`яснювальні консультації щодо раціонального використання коштів та планування сімейного бюджету, надавались рекомендації щодо облаштування кімнати. ОСОБА_4 зазвичай усвідомлювала наявність проблеми, з нею обговорювались ризики і наслідки її безвідповідальності, але вона займала переважно вичікувальну позицію, іноді пасивність. Рекомендації фахівця із соціальної роботи виконувала не відразу, а після неодноразових нагадувань. Під час відвідувань сім`ї ОСОБА_4 знаходилась в неохайному стані. Від дитячого педіатра надходили повідомлення, що ОСОБА_4 дитячу поліклініку відвідувала несвоєчасно, до рекомендацій педіатра та спеціалістів ставилась поверхнево, іноді ігнорувала, тривалий час не могла оформити дитяче харчування сину. Співпрацювати з соціальними службами вона не виявила, індивідуальний план виконала частково. 15 жовтня 2018 року на комісії соціальний супровід ОСОБА_4 було закрито. Але комісія рекомендувала продовжувати роботу з цією сім`єю. Виявилось байдуже ставлення до подальшої долі дітей, приховування інформації, знов не відвідувала лікарню під час третьої вагітності та безвідповідальне ставлення до свого здоров`я та здоров`я дитини. В зв`язку з відсутністю належних умов проживання та була влаштована до Обласного центру соціально-психологічної допомоги 11 лютого 2019 року. На наступний день за власним бажанням ОСОБА_4 була відрахована за власним бажанням за місцем реєстрації. Після цього на телефонні дзвінки не відповідала, її мати про її місцезнаходження та місцезнаходження дітей повідомляти відмовилась. 01 квітня 2019 року ОСОБА_4 відвідала Центр та повідомила, що проживає в с. Богданівка. Після цього дітей було вилучено з сім`ї і влаштовано до Миколаївського обласного будинку дитини, де вони знаходяться зараз. Зі слів ОСОБА_4 вона деякий час працювала в кафе «Експрес». 25 липня 2019 року було відвідування за адресою проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_4 та її співмешканець ОСОБА_14 , який з її слів є біологічним батьком дітей. ОСОБА_4 пообіцяла зробити ремонт та забезпечити належні умови для проживання дітей. 23 серпня 2019 року під час відвідування ОСОБА_4 за адресою проживання бабусі, на контакт йти не хотіла. Це був останній візит. Вважає, що вона повторює соціальну долю своєї матері та бабусі, діти яких також виховувались в цих же закладах.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Суд враховує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, і разом з тим зауважує, що обов`язково при вирішення справ, пов`язаних із забезпеченням інтересів дітей, слід враховувати норми Конвенції про права дитини, в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, і такої, що є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України. За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей,незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9Конвенції про права дитини).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності врахування в першу чергу інтересів дітей, а також на визначенні, чи є у діях батьків умисел. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (Постанови Верховного Суду у справах №288/201/19, №454/1619/18, №199/5032/16-ц та інші).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною,вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного,соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки;факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

З урахуванням норм національного законодавства, міжнародних договорів та практики Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що скрутне матеріальне становище, недотримання чистоти, єдиний факт залишення дітей без нагляду та нерегулярне відвідування дітей не можна протиставити позбавленню маленьких дітей материнської турботи, сімейних зв`язків, спілкування із близькими людьми та порушити право дітей на зростання у природному сімейному оточуючому середовищі і замінити його на виховання в інтернаті. Тим більше, що поведінка ОСОБА_4 свідчить про наявність певних особистих психологічних та соціальних проблем, але не підтверджує її умислу в ухиленні від виконання батьківських обов`язків. Навіть факт регулярної явки в судові засідання та заперечення проти задоволення позовних вимог суд трактує на користь відповідача як такий, що свідчить про заінтересованість у вихованні дітей.

Враховуючи, що в судовому засіданні факт умисного ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків не знайшов свого підтвердження, і надані позивачем докази не довели доцільність позбавлення дітей батьківського піклування, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12 , 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради як органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору з боку позивача Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити повністю.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова

_____________________

Повний текст рішення складений 26 грудня 2019 року