Справа № 346/6360/18
Провадження № 2/346/664/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі - головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_4, її син - ОСОБА_5, дочка ОСОБА_2 та зять ОСОБА_3 ОСОБА_5 не витребував своєї частки протягом строку позовної давності, а 2010 року помер. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після її смерті, відкрилась спадщина за заповітом на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1.

З метою оформлення спадщини вона звернулась до державного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову, оскільки частки померлої голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не було виділено. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали в судове засідання письмові клопотання, в яких відмовилися від своїх часток у спірному будинковолодінні на користь позивачки, позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи провести без їхньої участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

16 листопада 2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, у зв'язку з чим прізвище останньої після реєстрації стало «ОСОБА_1», що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 16 листопада 2012 року (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 13 липня 1988 року № 155, виданого рішенням виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів, в цілому будинковолодіння, яке складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с. 10-14).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Старогвіздецької сільської ради Коломийського району 13 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 12, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно та права, які належать їй на момент складання заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла ОСОБА_1 яка є позивачкою по даній справі (а.с.9).

Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку проживали: голова домогосподарства -ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її син - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, дочка ОСОБА_2, 1968 р.н. та зять ОСОБА_3, 1965 р.н. Заповіт від імені померлої ОСОБА_4 у виконкомі Старогвіздецької сільської ради Коломийського району посвідчувався за № 12 від 13 квітня 2009 року, не скасовувався і не змінювався (а.с.15).

ОСОБА_5 не витребував своєї частки протягом строку позовної давності, з 1991 року не проживав в спірному житловому будинку, а 2010 року помер (а.с.17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 25).

Згідно довідки Старогвіздецької сільської ради Коломийського району № 269/02.2-20 від 30 грудня 2018 року ОСОБА_4 була зареєстрована і постійно проживала з 05 серпня 1988 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв'язку з тим частки померлої голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено (а.с. 43).

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка народилася і проживала в будинку разом із батьками і продовжує проживати в цьому будинку і не заявляла про відмову спадщини, утримує будинок та прибудинкові території, господарські споруди, управляє та володіє майном.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі, подали до суду письмові клопотання, в якому не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити.

Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог.

Вартість спадкового майна згідно звіту про оцінку майна від 15 травня 2018 року ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 54,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 становить 104 353,88 грн. (а.с.21-42).

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197-200,206 ч.1,247 ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 4 січня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.