ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7739/18 Номер провадження 22-ц/814/2344/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, Інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степанова Дмитра Сергійовича

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2019 року, ухвалене суддею Кривич Ж.О., повний текст рішення складено 14.06.2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті незаконних дій та бездіяльності відповідальних працівників батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної казначейської служби України (далі ДКСУ) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що 23.01.2018 року патрульний поліцейський батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Степанов Д.С. протиправно затримав його, застосував кайданки та проти його волі доставив у Кременчуцький обласний наркологічний диспансер. Тим часом, інспектор роти № 2 ОСОБА_3 незаконно затримав належний йому автомобіль, який за допомогою евакуатора перемістив на спеціальний майданчик, хоча підстав для таких заходів не існувало.

Вказує, що в результаті неправомірних дій поліцейських йому було завдано майнову шкоду, яка полягала у збитках на суму 1 169,00 грн., сплачених за послуги евакуатора та за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику. А незаконне затримання, безпідставне та непропорційне втручання поліцейських у право на мирне володіння майном завдало йому моральної шкоди, яка полягала у сильних душевних стражданнях від несправедливого та принизливого поводження. Також незаконні дії поліцейських викликали необхідність вживати додаткові зусилля, щоб довести свою невинуватість. Крім того, зазначив, що боляче переживав вказані події тривалий час, тому оцінює завдану моральну шкоду у 50 000,00 грн., які мають бути стягнуті з Державного бюджету України шляхом списання відповідачем у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на його користь.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ): 1 169,00 грн. матеріальної шкоди, 15 000,00 грн. моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 1 279,68 грн. судових витрат.

Інші судові витрати віднесено за рахунок держави.

З рішенням місцевого суду не погодилися Державна казначейська служба України, Інспектори роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанти поліції Степанов Д.С., ОСОБА_3 . та заступник командира Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції майор поліції Якименко А.В., оскарживши його в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.10.2019 року апеляційні скарги інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єфремова Андрія Олександровича та заступника командира БПП в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Якименка Андрія Віталійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2019 року, визнані неподаними та повернуті скаржникам, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степанова Дмитра Сергійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2019 року та ухвалою суду від 18.11.2019 року справу призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України Овчаренко Ю.П. прохає скасувати рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, ухваливши нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В апеляційній скарзі інспектор роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Степанов Д.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, також прохає скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивач не оскаржував у судовому порядку рішення, дії або бездіяльність третіх осіб у даній цивільній справі.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 ч. 1 КУпАП, складений відносно позивача, не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Позивачем не доведена протиправність поведінки інспектора ОСОБА_2 , наявність шкоди та її розмір.

Також ним не надано доказів на підтвердження факту визнання уповноваженим органом незаконності рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

Зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежного. Такий факт може бути встановлено лише в порядку адміністративного судочинства. Оскільки таке рішення не приймалося, суд загальної юрисдикції не може робити висновки щодо неправомірності чи протиправності дій або бездіяльності органів державної влади стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, позов пред`явлено до ДКСУ, проте орган державної влади, з рішенням якого не погоджується позивач, до участі у справі не залучено. Якими діями ДКСУ завдано позивачу моральної шкоди, не наведено.

Також позивачем не доведено розмір витрат за надання правової допомоги.

Вважає, що чинним ЦПК України не передбачено право на подання заяви про уточнення позовних вимог, тому вказана заява підлягає поверненню без розгляду.

Відзиви на апеляційні скарги учасниками справи не подавалися.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що постановою інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Степанова Д.С. від 23.01.2018 року серії БР № 864818, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП за те, що він о 21 годині 30 хвилин по вул. Європейській у м. Кременчуці керував транспортним засобом, у якого не були ввімкненні фари ближнього світла (а.с. 19).

Того ж дня о 22 годині 35 хвилин інспектором Степановим Д.С. складено відносно ОСОБА_1 протокол серії БР № 170691 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першої статті 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 11).

ОСОБА_1 заперечував сам факт керування транспортним засобом, відповідно, не погоджувався ні з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення пункту 19.1. Правил дорожнього руху України, ні з тим, що перебував за кермом автомобіля під час руху у нетверезому стані.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він був затриманий патрульними поліцейськими, до нього було застосовано кайданки та доставлено в автомобілі патрульної поліції до Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру.

Протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 поліцейськими не складався. Медичного огляду він не пройшов, з наркологічного диспансеру повернувся додому самотужки, з`ясувавши, що поліцейський ОСОБА_3 затримав належний йому автомобіль ГАЗ-3110 СПГ д.н.з. НОМЕР_2 та примусово перемістив на спеціальний майданчик, що підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (том 1 а.с. 28).

Автомобіль позивача знаходився на спецмайданчику до 29 січня 2018 року включно. За послуги з евакуації автомобіля ОСОБА_6 сплачено 720,00 грн., за зберігання автомобіля 432,00 грн.

У подальшому ОСОБА_1 оскаржив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та інші дії поліцейських до начальника Управління патрульної поліції у м. Кременчуці та в прокуратуру м. Кременчука.

Рішенням начальника УПП Деркача В.В. від 12 березня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги на постанову серії БР НОМЕР_3 від 23 січня 2018 року (а.с. 23).

Службовим розслідуванням факт порушення службової дисципліни поліцейськими визнано таким, що знайшов своє підтвердження, а співробітників УПП притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с. 26).

Перевіркою також встановлено, що ОСОБА_1 було фактично затримано із застосуванням кайданок, хоча протокол про адміністративне затримання поліцейськими не складався (а.с. 24-27).

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 квітня 2018 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП було закрито в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 12-13). Постанова набрала законної сили 02.05.2018 року.

Постановою встановлено, що ніяких доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ГАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , поліцейськими здобуто не було. Відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з самим фактом керування транспортним засобом в такому стані. Оскільки цей факт не встановлено, то і обов`язку проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виникло, а відмова від проходження огляду не утворила складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 травня 2018 року, яке набрало законної сили 22 травня 2018 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та скасовано постанову інспектора роти № 2 Степанова Д.С. від 23 січня 2018 року серії БР № 864818 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другої статті 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 15-20).

За змістом статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 23.01.2018 р. не вчиняв протиправних дій, які б давали законні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Законних підстав для адміністративного затримання позивача, застосування до нього кайданків, затримання та евакуації на спеціальний майданчик належного йому транспортного засобу не існувало, а вказані дії працівників поліції були неправомірними.

Встановивши зазначені обставини, місцевий суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку ДКСУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 1 169,00 грн., в рахунок відшкодування понесених витрат за транспортування автомобіля евакуатором та за зберігання його на спеціальному майданчику, а також 15000 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 6 статті 1176 Цивільного Кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями1167,1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до частини 1статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обовязковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається адміністративне затримання особи…

Згідно статті 267 КУпАП адміністративне затримання як один із заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Відповідно до своїх основних повноважень (пункт 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція… доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Застосування поліцейськими спеціальних засобів має відбуватися у відповідності до загальних правил, встановлених у статті 45 ЗУ «Про національну поліцію». Так, кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються …під час затримання особи (пункт 1 частини 3 статті 45 Закону).

Відповідно до положень статті 265-2 КУпАП в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинені порушення, передбачені .. частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 … цього кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора. Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місце знаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів що повернення автомобіля до місця постійної дислокації …

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністью органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (частина 3 статті 19 Закону України «Про національну поліцію»).

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем надано належні і допустимі докази розміру понесених витрат за транспортування автомобіля евакуатором та за зберігання його на спеціальному майданчику у сумі 1169 грн. (том 1 а.с. 31) та обґрунтовано стягнуто на його користь вказану суму з Державного бюджету України в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що непропорційне і невиправдане втручання в охоронювані законом права позивача на свободу та особисту недоторканість, право на мирне володіння своїм майном завдали позивачу моральних страждань.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано те, що поліцейські проігнорували пояснення позивача стосовно того, що він взагалі не керував автомобілем, який перебував у непридатному для цього стані.

Неправомірними діями патрульних поліцейських, які виразилися у незаконному затримані ОСОБА_1 , застосування до нього кайданків, в яких він перебував протягом близько 40 хвилин; примусове транспортування в автомобілі патрульної поліції до наркологічного диспансеру, необхідність вночі самотужки повертатися звідти додому, а потім необхідність вживати додаткові зусилля, щоб повернути неправомірно евакуйований на штрафний майданчик автомобіль і довести свою невинуватість у суді, позивачу завдано моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, яка визначена судом першої інстанції у сумі 15000 грн., з урахуванням вимог розумності та справедливості та глибини перенесених позивачем моральних страждань.

Також районним судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача 4050,00 грн. витрат, понесених за надання правничої допомоги, розмір яких підтверджений ордером адвоката, детальним описом наданих послуг та актом виконаних робіт (том 1 а.с. 33, 99, 100).

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, до уваги колегії суддів не приймаються, так як протиправність поведінки інспекторів патрульної поліції відносно позивача підтверджена постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 квітня 2018 року, згідно якої провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, яка набрала законної сили 02.05.2018 року.

А також рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 травня 2018 року, яке набрало законної сили 22 травня 2018 року, яке є чинним.

Зазначене відповідає висновкам у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), згідно якого здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Вищенаведене також узгоджується з висновками у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 640/5211/17.

З вказаних вище підстав не беруться до уваги і твердження апеляційної скарги інспектора роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Степанова Д.С. про недоведеність його протиправної поведінки, наявність шкоди та її розміру, а також щодо відсутності рішення стосовно оскарження дій поліцейських у судовому порядку.

Посилання апелянта на недоведеність розміру витрат за надання правової допомоги, до уваги колегії суддів також не приймаються, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, про які вказувалося вище (том 1 а.с. 33, 99, 100).

Подання уточнення до позовної заяви передбачено п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України та подане позивачем у підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з чим доводи апелянта про повернення заяви позивача про уточнення позовних вимог без розгляду на увагу колегії суддів не заслуговують.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степанова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук