22-ц/804/3523/19
263/4304/19

Головуючий в 1 інстанції Васильченко О.Г.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Лопатіної М.Ю., Биліни Т.І.

секретар Сидельникова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2019 року у цивільній справі № 263/4304/19 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії державного виконавця у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Крилової Л.Ю. В скарзі вказав, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя з нього стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина, у частині зі всіх його доходів на користь ОСОБА_2 починаючи з 01.12.2016 року, конкретна сума не зазначена. На підставі вказаного рішення на адресу виконавчої служби був направлений виконавчий лист, 18.12.2017 року відкрито виконавче провадження. З липня 2017 року він не працює, однак сплачував аліменти у сумі котру міг сплачувати, а саме від 800 до 1000 грн. щомісячно, протягом з грудня 2016 року до теперішнього часу, перечислюючи вказані суми ОСОБА_2 . У березні 2019 року йому стало відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів, наявність розрахунку державного виконавця від 22.01.2019 року та наявність постанов про тимчасове обмеження у правах, а саме полювання, користування вогнепальною зброєю, виїзду за межі України, керування транспортними засобами. Вважає дії державного виконавця неправомірними щодо визначення заборгованості по аліментам, розрахунок заборгованості від 22.01.2019 року та постанови про тимчасове обмеження у правах від 22.01.2019 року, тому що аліменти він сплачував щомісячно у сумі яку міг сплачувати. Просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними щодо визначення заборгованості, розрахунку заборгованості від 22.01.2019 року та постанови про тимчасове обмеження у правах від 22.01.2019 року, стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області сплачений ним судовий сбір.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодився заявник і оскаржив її в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і постановив ухвалу з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати ухвалу суду і постановити нове рішення, яким задовольнити його скаргу.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його присутності.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області до суду також не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зацікавленої особи і її представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу заявника з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває на виконанні виконавче провадження №53295635 з примусового виконання виконавчого листа № 263/15365/2016-ц від 28.12.2016р. виданого Жовтневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 01.12.2016 року, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття.

Під час вирішення даної справи суд дослідив матеріали вказаного виконавчого провадження і встановив, що 27.01.2017р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та на день відкриття виконавчого провадження розраховано заборгованість зі сплати аліментів, які були направлені сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома.

Згідно відповідей на запити державного виконавця: з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії інформацію відносно боржника не знайдено; з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО інформація щодо боржника відсутня; з Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями інформація відносно боржника відсутня; з ТЗ «НАІС ДДАІ» за гр. ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровано; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

15.05.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек .

21.01.2019р. до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про нарахування заборгованості, накладення арешту на майно боржника, внесення до Єдиного державного реєстру боржників та винесення чотирьох постанов про обмеження.

Згідно ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом були досліджені чотири постанови винесені державним виконавцем 22.01.2019 року в рамках виконавчого провадження № 53295635 щодо встановлення відносно ОСОБА_1 ряду обмежень, в зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.12.2016 року по 21.01.2019 року в сумі 54571 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

В статті 195 Сімейного Кодексу України (в редакції, яка діяла на 1.12.2016 року) передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до вимог ст. 195 Сімейного Кодексу України (в редакції, яка діє на 21.01.2019 року), заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою -підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна немає договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд правильно керувався вимогами ст. 195 Сімейного Кодексу України при дослідженні наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, та дійшов правильного висновку, що розрахунок проведений відповідно до вимог ч.2 ст. 195 СК України, з урахуванням відомостей наданих Головним управлінням статистики у Донецькій області щодо визначення суми середньомісячної заробітної плати штатних працівників м. Маріуполя, з урахуванням сплаченої суми аліментів боржником.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вони є безпідставними тому, що суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . Судом правильно встановлено, що державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості відповідно до норм діючого законодавства. Також судом правильно встановлено, що постанови від 22.01.2019 року про тимчасове обмеження боржника у правах винесені відповідно до вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2019 року.

Суддя