ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5455/18
Провадження № 2/210/495/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"27" березня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, - Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання особи такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ті обставини, що є власником житлового будинку №42 по вул. Джека Лондона в м. Кривому Розі, в якому зареєстроване місце проживання її дочки, - ОСОБА_3 та внучки, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка з внучкою не мешкають в будинку з 15 лютого 2007 року, зв'язок з ними втрачено, вони не спілкуються. Наявність реєстрації відповідачів у вказаному будинку позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі та завдає додаткове фінансове навантаження на позивача, у вигляді оплати комунальних послуг, тому вона звернулася до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні присутніми не були, про час та місце розгляду справи повідомлені за зареєстрованою в установленому порядку адресою, про причину неявки не повідомили. Правом надання відзиву на позов не скористалися.
Представник третьої особи, - Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку №42 по вул. Джека Лондона в м. Кривому Розі (1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності від 22 листопада 2000 року, виданого Четвертою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1664 та 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 22 листопада 2000 року, виданого Четвертою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1-1666) (а.с.8-11).
Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 комітету Металургійної районної у місті ради №4069 від 18 вересня 2012 року в будинку зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).
Згідно з актом від 25 вересня 2018 року, складеного мешканцями сусідніх будників, посвідченого головою вуличного комітету №1 Металургійного району м. Кривий Ріг, відповідачі з 15 лютого 2007 року по теперішній час в будинку №42 по вул. Джека Лондона в м. Кривому Розі , не проживають (а.с.15).
Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам позивач не чинила. Відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і даною житловою площею не користуються. Будучи зареєстрованими у зазначеному будинку відповідачі не набувають за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно володіння та розпорядження, відповідно, будучи знятими з реєстрації з квартири, ніяких майнових прав не втрачають.
Натомість, подальша формальна реєстрація відповідачів в будинку є порушенням прав на безперешкодне користування житловою площею.
Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
За змістом ст.160 СК місце проживання дитини визначається наступним чином: дитини віком до десяти років - за згодою батьків; дитини, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Неповнолітня ОСОБА_4 мешкає разом із матірю за іншою адресою, житлом позивача не користуються більше 11 років.
Факти викладені в позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, актом з місця проживання, іншими довідками.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України).
Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Так, судом встановлено, що відповідачі у справі не будучи власниками житлового приміщення, залишаються зареєстрованими у ньому, однак тривалий час не проживають у будинку, поважні причини їхньої відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю для позивача, як власника квартири, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.16, 391 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, - Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання особи такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, 22 червня 2004 року такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком загальною площею 52,1кв.м, житловою площею 41,7кв.м, літня кухня Б, сарай В, огорожа №1, водо колонка №1, замощення ІІ, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Джека Лондона, будинок №42.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до суду апеляційної інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Суддя: Н. Ю. Вікторович