справа № 358/1619/18 головуючий у суді І інстанції Тітов М.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМалашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Богуславська міська рада Київської області, про визнання недійсним державного акту, зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування, скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Богуславська міська рада Київської області, про визнання недійсним державного акту, зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування, скасування державної реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на належній їй земельній ділянці площею 0,0687 га з цільовим призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Окрім того, зазначає, що вона є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Розмір земельної ділянки складає 0,0100 га. Право власності на вказану земельну ділянку у неї виникло на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 01 вересня 2017 року, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме від 01.09.2017 року.

На зазначеній земельній ділянці позивачкою споруджена господарська будівля лінійними розмірами 6,05 х 7,85 м, площа забудови 48,84 кв.м.

Згідно з кадастровим планом земельної ділянки опис меж від А до Б земля загального користування (проїзд); від Б до В ОСОБА_1 ; від В до А ОСОБА_3 ..

По сусідству з позивачкою, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю сім`єю проживає відповідач ОСОБА_1 Будинок відповідача розташований на земельній ділянці фактичною площею 0,1000 га, цільове використання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право спільної сумісної власності на земельну ділянку відповідача підтверджується інформацією, яка міститься у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

У квітні 2018 року, на думку позивача, ОСОБА_1 самовільно захопила частину земель загального користування, перемістивши на декілька метрів огорожу своєї земельної ділянки, включивши до неї землі загального користування площею 0,0025 га (під`їзд).

Внаслідок незаконного переміщення огорожі відповідачем, доступ до земельної ділянки, на якій знаходиться господарська споруда, що належить ОСОБА_2 , став неможливим. Тому, вважає, що діями відповідача порушено право позивача, як суміжного землевласника щодо користування належною земельною ділянкою та землями загального користування, що забезпечують проїзд до належної земельної ділянки.

Переносити огорожу ОСОБА_1 відмовляється, при цьому, пояснюючи, що границі належної їй земельної ділянки зазначені в плані меж земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.08.2018 року.

Також, позивачка звертає увагу, що на час видачі Державного акту від 04.12.2009 року власник земельної ділянки ОСОБА_4 помер, а інформація щодо завершення процедури приватизації такої земельної ділянки спадкоємцями відсутня.

Зазначає, що рішенням Богуславської міської ради п`ятого скликання від 02 грудня 2008 року № 569-40-V «Про затвердження технічної документації із землеустрою про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність громадянам» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у спільну сумісну власність мала бути передана земельна ділянка площею 0,0975 га, а не площею 0,10 га, яка зазначена в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку.

Оскільки власник земельної ділянки, відомості про якого записані у Державному акті від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер на час видачі Державного акту, інформація про завершення процедури приватизації його спадкоємцями відсутня, відсутній Додаток до державного акту, та зазначений у такому державному акті розмір земельної ділянки не відповідає інформації, яка міститься у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, то на думку позивача державна реєстрація земельної ділянки повинна бути скасована державним реєстратором.

Рішенням Богуславсього районного суду Київської області від 17 липня 2019 року позов задоволено. Суд вирішив усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 землями загального користування шляхом скасування державного акту від 04.12.2009 року серії ЯИ 708488, що виданий на підставі рішення Богуславської міської ради 29 січня 2008 року № 369 XXVIII сесії V скликання на земельну ділянку площею 0,0975 га, цільове використання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 та зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самовільно облаштовану огорожу за власний рахунок. Скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:017:0183, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального іпроцесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає, що позовна заява була подана без додержання вимог, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України, а інтереси позивачки представляв адвокат, який на думку апелянта не надав належних доказів, що підтверджують його повноваження. Судом першої інстанції клопотання про збільшення позовних вимог було задоволено без винесення відповідної ухвали. Апелянт вважає, що позивачкою не доведено, що відповідач будь-яким чином перешкоджає їй у доступі до земельних ділянок, на яких знаходяться господарські споруди. Акт обстеження присадибної ділянки є на думку апелянта сумнівним, та безпідставно взятий до уваги судом. Крім того, вказує, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду строк позовної давності минув.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу, однак відзивів до суду не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_5 В . просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 з 13 вересня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,0687 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 657707, виданого 13.07.2007 р. на підставі рішення Богуславської міської ради від 11 жовтня 2005 року № 248-25- IV та копією відповідного рішення від 11.10.2005 року (а.с.21).

Також, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 01 вересня 2017 року належить земельна ділянка з кадастровим номером: :01:017:0310, площею 0,0100 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки від 01.09.2017 року (а.с.22).

Рішенням Богуславської міської ради п`ятого скликання від 02 грудня 2008 року № 569-40-V «Про затвердження технічної документації із землеустрою про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність громадянам», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 безоплатно у спільну сумісну власність передано земельну ділянку площею 0,1154 га по АДРЕСА_2 , в тому числі: земельна ділянка, площею 0,0975 га, призначення якої для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка); земельна ділянка, площею 0,0179 га, призначення якої для ведення садівництва; земельну ділянку площею 0,0025 га (розміром 7,09м х3,50м) залишено землями загального користування (під`їзд) (а.с.10).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю від 04.12.2009 року серії ЯИ 708488, що виданий на підставі рішення Богуславської міської ради п`ятого скликання від 02 грудня 2008 року № 569-40-V власнику земельної ділянки ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,0975 га, цільове призначення якої - для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). В списку (додатку) співвласників земельної ділянки зазначено - відповідачку ОСОБА_1 , частка у спільній власності якої становить 1/2 частина земельної ділянки (а.с.8).

Разом з тим, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 28.08.2018 року розмір земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 та відповідачці по справі (як співвласнику), цільове призначення якої - для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, складає - 0,1000 га (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що видача незаконного Державного акту та відповідно неналежне користування відповідачкою земельною ділянкою, шляхом порушення меж та самовільним захопленням частини земель загального користування, шляхом переміщення огорожі своєї земельної ділянки та включення при цьому до неї земель загального користування площею 0,0025 га (під`їзд), грубо порушує конституційне право позивачки на землю, а відповідачка добровільно відмовляється усунути вищевикладені порушення земельного законодавства.

Колегія судді не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач просила скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 04.12.2009 року серії ЯИ 708488, що виданий на підставі рішення Богуславської міської ради п`ятого скликання від 29 січня 2008 року № 369 власнику земельної ділянки ОСОБА_4 .

При цьому, в списку (додатку) співвласників земельної ділянки зазначено - відповідачку ОСОБА_1 , частка у спільній власності якої становить 1/2 частини земельної ділянки (а.с.8).

Тобто, спірна земельна ділянка пербуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

В той час, згідно листа Богуславського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Київській області від 17.07.2018 року № 1045/16.3-29 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Будь-які відомості щодо факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 або відсутність спадкоємців у матеріалах справи відсутні. Відповідач по справі ОСОБА_1 є лише співвласником спірної земельної ділянки і не є спадкоємцем ОСОБА_4 .

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до положення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 263, 264 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не з`ясував належним чином правовідносини, які виникли між сторонами, а відповідно невірно застосував норми права, які їх регулюють та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог, крім іншого, не визначившись вірно із суб`єктним складом сторін.

Також, суд першої інстанції в порушення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, не роз`яснив позивачу, його права та обов`язки, зокрема, на залучення до участі в справі, як співвідповідача правонаступника померлого ОСОБА_4 , а у разі відсутності - органу місцевого самоврядування, та вирішив спір про права, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі в справі.

Оскільки, на стадії апеляційного розгляду, відповідно до ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо залучення інших осіб до участі у розгляді справи, вказані недоліки не можуть бути усунуті при розгляді справи апеляційним судом, а відтак, і з`ясування обставин, що мають значення для справи є неможливим.

Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення усіх належних сторін, без участі яких її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.

Таким чином, встановивши неможливість розгляду справи без залучення до її участі особи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, що не позбавляє позивача права на звернення із відповідними вимогами до суду.

За таких обставин, доводи апелянта, щодо порушення судом змагальності процесу, колегія суддів вважає, обгрунтованими, так як предметом позову є усунення перешкод шляхом скасування державного акту від 04.12.2009 року серії ЯИ 708488, виданого на ім`я ОСОБА_4 і встановлення зазначених вище обставин є обов`язковим, а тому суд першої інстанції, з врахуванням позовних вимог, встановлених обставин справи, наявних у справі доказів та положень ст.ст. 51-54 ЦПК України, зобов`язаний був роз`яснити позивачу його права та обов`язки щодо залучення до участі у справі співвідповідача.

Крім того, як вбачається з позовної заяви предметом розгляду є державний акт від 04.12.2009 року серії ЯИ 708488, що виданий на підставі рішення Богуславської міської ради 29 січня 2008 року № 369 XXVIII сесії V скликання на земельну ділянку площею 0,0975 га, який і було скасовано судом.

Натомість, у матеріалах справи такий державний акт відсутній, а наявний державний акт на право власності на земельну ділянку серії № ЯИ 708488, виданий на підставі рішення Богуславської міської ради 02 грудня 2008 року № 569 40 сесії V скликання на земельну ділянку площею 0,0975 га (а.с.79). Проте, позовні вимоги позивачем не змінювалися і не уточнювалися, а відтак, рішення суду не узгоджується з матеріалами справи.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова