Справа № 361/3612/16-ц
Провадження № 2/361/32/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями по закону першої черги після його смерті є позивач та його дружина, відповідач по справі ОСОБА_2 . За оформленням спадкових прав на майно ОСОБА_3 , він та відповідач звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області.

До маси спадкового майна увійшла Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , інша Ѕ частина спірної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 , як пережившому подружжю.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.01.2016 р., йому належить ј частина квартири АДРЕСА_1 .

Свідоцтво на спадщину на іншу частину спірної квартири видано ОСОБА_2 13.11.2015 р.

Під час оформлення спадкових прав, ОСОБА_2 приховала частину спадкового майна після смерті батька, а саме: об`єкт житлової нерухомості - садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку за зазначеною адресою розміром 0,0577 га для ведення садівництва. Будинок було побудовано у 1990 році, а свідоцтво про право власності було зареєстровано 29.06.2010 р., право власності на земельну ділянку було зареєстровано 16.10.2013 р. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено 20.12.1984 р. Таким чином, зазначені об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки набуті подружжям за час шлюбу, хоча право власності було зареєстрована на відповідача, що відповідає вимогам ст. 60-74 СК України.

Відповідач 16.02.2016 р. подарувала садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку за зазначеною адресою розміром 0,0577 га для ведення садівництва своєму сину ОСОБА_4 . Про наявність договору дарування позивачу стало відомо 02.08.2016 р. із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В порушення вимог ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», відповідач не подала до нотаріуса заяву та не отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, тобто на частку садового будинку та земельної ділянки та не повідомили про це позивача.

Таким чином, відповідач позбавила його права на ј зазначеного спадкового майна, яке підлягає захисту в порядку ст. 15,16 ЦК України.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в користуванні квартирою.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 із зустрічною позовною заявою, в якій зазначала, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 1992 року, та проживає в квартирі за вказаною адресою більше 30 років, разом зі своїм чоловікам, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва права на спадщину їй належить ѕ частки, а позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 відповідно ј частка спірної квартири.

За для вирішення питання щодо користування спільним майном, ОСОБА_2 направила ОСОБА_1 листа з пропозицією придбати ј частку квартири за ринковою ціною або обміняти частку квартири на належне їй майно. На жаль, відповіді на листа вона не отримала. Також, в телефонній розмові неодноразово пропонувала ОСОБА_1 придбати його частку квартири, або продати квартиру, а грошові кошти, вилучені від продажу, розділити, згідно частин власності на квартиру.

Позивач за зустрічним позовом також пропонувала під час зустрічей та телефонних розмов підписати договір поділу майна. Відповідач відмовився, аргументуючи це тим, що він має намір отримати у власність всю квартиру, або в гіршому випадку Ѕ частину квартири. Також, сторони не дійшли згоди відносно того, якою саме частиною квартири буде користуватися відповідач за зустрічним позовом.

Відповідно до довідки комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», немає технічної можливості провести розподіл майна в натурі.

Загальна площа квартири становить 46,1 кв.м., в тому числі житлова площа квартири - 30,1 кв.м., а нежитлова - 16,0 кв.м. Відповідно, частка відповідача ОСОБА_1 становить 11,525 кв.м. загальної площі, що є досить незначною з огляду на площу усієї квартири.

Планування квартири не дає можливості виділити частку відповідача з загальної площі квартири без шкоди для користування квартирою. Надати у користування відповідачу ОСОБА_1 одну з двох кімнат позивач ОСОБА_2 не має можливості, оскільки у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я з нею час від часу проживає її син та/або члени його сім`ї, та й площа однієї житлової кімнати значно перевищує загальну площу ј частини квартири. Квартира має таке планування, що одна з двох кімнат прохідна, а проживати з дорослим чоловіком, а можливо і з його сім`єю, в одній кімнаті суперечить принципам етики позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 та законодавству України, зокрема ст. 50 ЖКУ передбачено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома і більше сім`ями або двома і більше одинокими особами.

Також, ст. 47 ЖКУ передбачено, що норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Частка відповідна ОСОБА_1 , як зазначалось вище, становить 11,525 кв.м., що менше норми, яка встановлена законодавством.

Відповідач в квартирі не проживає має особисте житло, в якому він проживає разом зі своєю сім`єю значний проміжок часу, тобто забезпечений іншим житлом.

Кожен співвласник відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з цим майном, і повинен брати участь у сплаті відповідних податків і платежів, а також у витратах по утриманню і збереженню спільного майна. Уже більше року як помер чоловік позивача ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_1 жодного разу не сплатив комунального платежу за місяць, навіть в частині своєї ј частини.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 та його сім`я забезпечені іншим житлом, припинення права власності на спірну квартиру не завдасть йому великої шкоди.

Посилаючись на викладене, просила суд припинити право власності відповідача на ј частку у спільному майні, квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та визнати за нею право власності на зазначену частку спірної квартири.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 03 грудня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову. Відмова від позову не порушує його прав, наслідки відмови від позову йому зрозумілі. Також, 03 грудня 2019 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано заяву про визнання зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки грошові кошти у сумі 165072 (сто шістдесят п`ять тисяч сімдесят дві) гривні 50 копійок в рахунок компенсації за належну йому частку у зв`язку з припиненням його права на вказане вище нерухоме майно, відповідно до ст. 365 ЦК України, отримав до судового засідання, у зв`язку з чим не заперечує проти ухвалення судом рішення про припинення його права власності на ј частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання права власності на вказану частку за ОСОБА_2 . Судові витрати у справі просив розподілити між сторонами пропорційно задоволенню позовних вимог, а саме в ј частці від вартості експертизи. У зв`язку з визнанням зустрічного позову, просив справу розглядати без його участі та участі його представника.

В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. ОСОБА_2 направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки відмова від позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси сторін, суд вважає за можливе прийняти відмову від первісного позову та провадження у цій частині справи закрити.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 21 квітня 2003 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.94 том І).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Броварського бюро технічної інвентаризації №508222 від 08 травня 2003 року, за кожним з них ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано право власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.95 том І).

13 листопада 2015 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво видано на ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.96 том І).

26 січня 2016 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво видано на ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.75 том І).

Таким чином, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 на праві власності належить ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 ј частка зазначеної квартири.

Згідно матеріалів спадкової справи №225/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , інших спадкоємців після його смерті немає (а.с.19-82 том І).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Із заяви відповідача ОСОБА_1 від 03 грудня 2019 року про визнання зустрічного позову вбачається, що грошові кошти у сумі 165072 (сто шістдесят п`ять тисяч сімдесят дві) гривні 50 копійок в рахунок компенсації за належну йому частку у зв`язку з припиненням його права на вказане вище нерухоме майно, відповідно до ст. 365 ЦК України, отримав до судового засідання, у зв`язку з чим не заперечує проти ухвалення судом рішення про припинення його права власності на ј частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання права власності на вказану частку за ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем ОСОБА_1 зустрічних позовних вимог не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, а тому зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат за заявою відповідача ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Звертаючись до суду з первісним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 552 грн, що підтверджується квитанцією №882/з26 від 23.06.2016 р. Подаючи до суду заяву про збільшення позовних вимог, ним було досплачено судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1104 грн., згідно квитанцій №26 від 29.11.2016 р. та №160 від 05.12.2016 р., однак, ухвалою суду від 23 червня 2017 року збільшені вимоги були виділені в окреме провадження і рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2018 року в їх задоволенні було відмовлено в повному обсязі.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку із відмовою позивача ОСОБА_1 від первісного позову та закриття провадження в справі в цій частині, поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету підлягають 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в розмірі 276 грн.

Також, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 , у зв`язку із визнанням відповідачем ОСОБА_1 позовних вимог, з державного бюджету підлягають поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні зустрічного позову в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 142, 206, 247, 255-256, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Прийняти відмову від первісного позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності, та провадження у справі в цій частині - закрити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 276 (двісті сімдесят шість) грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на ј частку у спільному майні, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський