Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/25/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді: Казидуб О. Г.

за участю секретаря: Зайцевої О.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: Головне Управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Державної казначейської служби України, третя особа: Головне Управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим ,що 10 серпня 2015 року тоді ще невідомий йому громадянин ОСОБА_4 ,1959р.н.,що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 ,7кв.29 написав заяву до Придніпровського РВ міліції, що в нього вкрали велосипед «Україна» з синьою рамою. Наступного дня, відкрито кримінальне провадження №0002643. А 07 вересня 2015 року озброєний наряд поліції на чолі з майором ОСОБА_5 ,погрожуючи силою, наказав йому негайно відвести його велосипед «Україна» з чорною звареною рамою до відділку міліції на експертизу, бо ОСОБА_4 сказав йому,що впізнав вкрадений в нього велосипед.

В той же день ОСОБА_4 написав другу заяву,що в нього вкрали велосипед «Україна» з чорною звареною рамою і долучив цю заяву до матеріалів кримінального провадження №0002643. Слідча ОСОБА_6,не проводячи жодних слідчих дій,навіть не повідомивши його,віддала його велосипед ОСОБА_4,яким він володіє і сьогодні. Грабіжницькі дії озброєного наряду міліції 07.09.2015 року слідство офіційно вважає діями досудового розслідування кримінального провадження №0002643.

Наступного дня ,тобто 08.09.2015 року,він надав міліції незаперечні докази того,що був власником попереднього ОСОБА_4 велосипеда не менше 4 років до того,а фактично 12 років. Це цифрові фото його велосипеда з датами фотографування від 2011 по 2015 роки,а також свідчення його сусідів 4 чоловік,а також детальний опис 22-індивідуальних особливостей його велосипеда,що,що вирізняють його від серійного зразку. Ці докази є в матеріалах кримінального провадження №0002643.Від 08.09.2015 року міліція почала давати лицемірні обіцянки «повернути» велосипед. Інтенсивність обіцянок зменшувалась і зрештою впала до нуля. 13.02.2017 року слідча ОСОБА_7 закрила кримінальне провадження №0002643 на підставі п.2ч.1ст.284 КПК України «відсутність в діянні кримінального правопорушення». Про закриття кримінального провадження №0002643 він взнав з листа прокуратури від 06.10.2017 року.

Протягом цих 2-3-х місяців він неодноразово звертався в Головне Управління Національної поліції в Черкаській області , в прокуратуру,в суд,включно до Вищого суду України,з проханням і вимогами відновити його порушені громадські права,визначені Законами,Конституцією України і Європейською Конвенцією з прав. В результат він має в основному відписки,ухилення від виконання закону,неправосудні і правосудні рішення судів. Але головний результат в тому,що неправомірно і з порушенням закону відібране в нього майно йому до цього часу не повернуто.

Зокрема 16.02.2016 року Придніпровський РС відмовив йому в позові до Головного управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування завданої йому моральної шкоди та матеріальної шкоди,мотивувавши своє рішення тим,що на той час буцім то ще велись слідчі дії в кримінальному провадженні№0002643,і остаточне рішення ще не прийнято. В дійсності жодних слідчих дій ні тоді,ні тепер не велося,але формально кримінальне провадження №0002643 залишалось відкритим.

Нині в звязку з закриттям кримінального провадження №0002643 в справі виникли нові обставини,що надає йому беззаперечне право вимагати від Головного управління національної поліції в Черкаській області відшкодування спричиненої йому матеріальної і моральної шкоди на підставі ч.1ст.1172 ЦК України та ст..2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури або суду №266/94 ВР від 01.12.1994. Ця стаття передбачає зокрема «право на відшкодування шкоди у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні кримінального правопорушення. Аналогічні правові положення містять ст.ст.1172,1174 ЦК України.

Вилучений у нього велосипед не повернуто. Вартість велосипеда він оцінює в 1000,00грн. В таку суму оцінено подібний велосипед в матеріалах кримінального провадження №0002643.

Крім матеріальної шкоди,незаконними діями працівників Придніпровського РВ УМВС в Черкаській області йому завдана моральна шкода,яка виразилась в незаконному вилучені у нього велосипеда,без підстав,без оформлення протоколу вилучення,без рішення суду,а також багаторічна тяганина довкола цієї справи,пусті,брехливі відписки і обіцянки, які «реформована» поліція виконувати і не думала. Він переживав в перші місяці після пограбування міліцією справжній шоковий стан, може підтвердити це суду документами. Причиною шокового стану було відчуття безпорадності перед свавіллям поліції і правоохоронних органів,грубе порушення ними вже більше 2 років його прав і свобод,зокрема визначених ст..1Додаткового протоколу до ЄКПЛ і в повязаних з нею в ході справи безпосередньо ст.6,13 ЄКПЛ. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 4000,00грн. Всього незаконними діями працівників Головного управління національної поліції в Черкаській області йому завдано шкоди на суму 5000,00грн.

Відповідно до вимог ч.1ст.1172 ЦК України «юридична особа відшкодовує шкоду,завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Важливе уточнення містить ст.1174 ЦК України,що «шкода завдана … фізичній особі незаконними рішеннями,діями посадової або службової особи при здійсненні нею своїх повноважень,відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи».

Зміст ст.ст.1172,1174 ЦК України відповідає також вимогам ст.56 Конституції України,що передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди,завданої незаконними рішеннями,діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень. Доказом того,що вилучений в позивача велосипед належить йому є цифрові фото велосипеда, покази свідків, колективна заява його сусідів від 24.09.2015 року до Придніпровського РВ міліції.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь 5000,00грн. ,в тому числі 1000,00грн. матеріальної шкоди і 4000,00грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник Державної казначейської служби України за довіреністю ОСОБА_3 просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві (арк.спр.46-48).

Представник третьої особи Головного Управління національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з»явився ,хоч і був належним чином повідомлений про час ,місце ,дату розгляду справи, причину неявки не повідомили (арк.спр.103).

Свідок ОСОБА_8І, суду пояснив ,що у позивача дійсно був велосипед, який украли. Невстановлена особа ,умисно з корисних мотивів викрали велосипед «Україна», темного-синього кольору, як вкрали велосипед йому невідомо.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив , що знає позивача з 1976 року.У позивача серед білого дня забрали велосипед,все життя їздив на велосипеді.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив,що він у власності має велосипед,який дістався від його тестя у спадок. Також зазначив ,що у серпні 2015 року велосипед «Україна» був викрадений коло під їзду його будинку. Через деякий час він пішов на ринок «Сєдова» та біля магазину »Сантехніка» побачив свій велосипед та визвав працівників міліції. Коли прибули працівники міліції біля велосипеду був ОСОБА_1, міліція забрала велосипед, потім викликали його до райвідділу та велосипед повернули. Він слідчому написав розписку,що він ніяких претензій не має щодо стану велосипеда. Він його впізнав за такими ознаками : варена рама , приварений передній багажник та сідло . Велосипед чорного кольору ,але в заяві про вчинення крадіжки написав що велосипед був темно-синього кольору.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 , пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4,дослідивши матеріали кримінального провадження №0002643, кримінального провадження №0001898 від 27.02.2017 року, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на підставі наявних у справі доказів обєктивно встановлено наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ст. 5 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Судом встановлено ,що відповідно до витягу з кримінального провадження №0002643 від 11.08.2015р. , якого вбачається ,що 10 серпня 2015 року до Придніпровського РВ в м. Черкаси із заявою звернувся ОСОБА_4,1959р.н. про те ,що в період часу з 17.00год до 17год.20 хв. 09.08.2015 року невстановлена особа умисно,з корисних мотивів,викрала велосипед « Україна» вартістю 1000,00грн, який знаходився біля під» їзду №1,будинку 7 ,що по вул. Героїв Дніпра в м. Черкаси, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла (ЄО№10459 від 10.08.2015).

Також судом встановлено, що позивач 07.09.2015р. позивач приїхав на велосипеді «Україна» чорного кольору на ринок «Сєдова» в м. Черкаси та зупинився біля магазину «Сантехніка». Громадянин ОСОБА_4 помітив зазначений велосипед та впізнав в ньому свій велосипед, який в нього вкрали 09.08.2015р. За фактом крадіжки велосипеду ОСОБА_4 ведеться кримінальне провадження №0002643 від 11.08.2015р.

У звязку з цим ОСОБА_4 викликав міліцію. Слідчий Придніпровського РВ УМВС в Черкаській області ОСОБА_5, який прибув за викликом ОСОБА_4, склав протокол огляду місця події від 07.09.2015р.

09.09.2015р. слідчий Придніпровського РВ УМВС в Черкаській області ОСОБА_6 передав зазначений велосипед ОСОБА_4, що підтверджується відповідною розпискою.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області від13 червня 2018 року №5714/24/4/5-2018 (арк.спр.99) зазначено ,що слідчим підрозділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться розслідування кримінального провадження №0002643,яке розпочато колишнім СВ Придніпровського РВ УМВС 11.08.2015 року за фактом викрадення майна(велосипеду марки «Україна»), який належить ОСОБА_4 за ознаками кримінального провадження,передбаченого ч.1ст.185 КК України. На даний час у кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії,слідство триває. А тому, до теперішнього часу кримінальне провадження не завершене.

Судом встановлено ,що у позивача не має правовстановлюючих документів на спірний велосипед «Україна» ,проте на підтвердження цього факту надав суду фотографії з зображенням велосипеду ,оскільки купив він його понад 10 років.

Також в провадженні Головного управління Національної поліції в Черкаській області знаходиться кримінальне провадження №0001989 за ознаками кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1ст.190 КК України. В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено,що 26.02.2016 року до Черкаського відділу поліції Головного управління Національного поліції в Черкаській області надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 увівши в оману органи досудового слідства ,шахрайським шляхом заволодів велосипедом ОСОБА_1.Допитаний по справі потерпілий ОСОБА_1 повідомив ,що ОСОБА_4 увівши в оману органи досудового слідства ,шахрайським шляхом заволодів його велосипедом. Факт скоєння правопорушення підтверджується лише показами заявника,що не є достатнім доказом для доведення вини причетної до вчинення кримінального правопорушення особи,документів належності на викрадене не представлене. У кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії,слідство триває, кримінальне провадження не завершене.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок неправомірних дій працівників органів досудового розслідування з вилучення в нього його майна (велосипеда «Україна»), є порушеними його права та звернувся до суду з позовом.

Суд вважає, що спір виник з правовідносин про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та Закону України від 01.12.1994р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування регулюється статтею 1176 ЦК. Судом встановлено ,що ОСОБА_1 просить відшкодувати йому шкоду, завдану діями органів досудового розслідування,що полягають у незабезпеченні ефективного розслідування злочину.

Згідно ч.6 ст.1176 ЦК в такому випадку шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується на загальних підставах. Як вбачається з матеріалів цивільної справи , що ОСОБА_1 просить відшкодувати йому шкоду, завдану незаконним вилученням в нього майна, яке є предметом кримінального провадження.

Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування встановлюється законом, спеціальним законом є Закон №266/94-ВР.

Право на відшкодування шкоди відповідно до ст.2 Закону №266/94-ВР в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

11) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

З системного аналізу змісту зазначених положень Закону вбачається, що право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування з незабезпечення ефективного досудового розслідування виникає після прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками розгляду кримінального провадження органом, уповноваженим на прийняття такого рішення. За таких обставин, вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями органів досудового розслідування, до закінчення кримінального провадження та прийняття компетентним державним органом (суд або прокуратура) відповідного рішення за наслідками розслідування кримінального провадження, є передчасним, оскільки встановити факт неправомірності дій органів досудового розслідування може лише прокурор або суд, який уповноважений розглядати справи кримінального провадження.

Встановлення факту незаконності дій органів досудового розслідування є компетенцією органів кримінальної юстиції, а відтак в порядку цивільного судочинства питання про відшкодування шкоди може розглядатися тільки після встановлення такого факту.

Таким чином, з обставин справи вбачається, що підстави за яких у позивача виникає право вимоги на відшкодування шкоди (моральної), завданої незаконними діями органів завданої незаконними діями органів досудового розслідування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

А тому, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тому, обов»язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв»язку між такими діями та завданою шкодою.

Суд вважає ,що позивач ОСОБА_1 не довів в судовому засіданні вину відповідача у заподіянні йому моральної та матеріальної шкоди, не надав жодних доказів на їх підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та підлягає повній відмові.

На підставі ч.2ст.16,1167,ч.6,7ст.1176 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,81, 258 259,263,264,265,355 ЦПК України п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України,третя особа:Головне Управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.01.2019 року.

Головуючий: ОСОБА_10