ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року

м. Харків

справа №646/3930/17

провадження №22-ц/818/1647/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом- ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року, постановлене під головуванням судді Теслікової І.І., в залі суду в м. Харкові (повний текст судового рішення складено 12 березня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, а саме: з 01.06.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно починаючи з дня подачі позову, а саме: з 01.06.2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно. Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В інший частині позовних вимог первісного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1218 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 09.01.2016 року, актовий запис № 04, серії І-ВЛ № 281499. Після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище «Луценко». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. У задоволенні зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 про оспорювання батьківства відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 та на утримання ОСОБА_1 саме з 01 червня 2017 року, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 3-х річного віку, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно. В іншій частині просив залишити без змін рішення суду першої інстанції. Судові витрати перерозподілити відповідно до задоволених позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати за подання апеляційної скарги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 вказує, що судом не враховано факту перебування дитини до березня 2018 року на його утриманні, оскільки позивачка отримувала щомісяця лише 860 грн. державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до трьох років. Вважає, що судом безпідставно стягнуто з нього аліменти за той період, за який він повністю забезпечував дитину - з 01 червня 2017 року до ухвалення рішення по суті. Зазначив, що суд стягуючи з нього аліменти з 01 червня 2017 року притягнув його до подвійної відповідальності, оскільки він у цей період добровільно забезпечував дитину.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року оскаржується ОСОБА_2 лише в частині часу, з якого присуджено аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є підставою для стягнення з нього на користь позивачки за первісним позовом аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, а саме з 01 червня 2017 року. Крім того, наявні підстави для стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_1у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову: а саме: з 01.06.2017 року до досягненню дитиною трирічного віку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 09 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3 т.2), який розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року (а.с.77-78 т.2).

Від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4 т.2), який проживає разом з матір'ю.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує батьківських обов'язків. Вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того ОСОБА_1 вказувала, що вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, має скрутне матеріальне становище. Просила суд також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 від заробітку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною 3-х років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 191 СК України закріплює положення про час, з якого присуджуються аліменти на дитину. Зокрема, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя регулює ст. 74 СК України, відповідно до якої аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Матеріали справи свідчать про те, що рішення суду оскаржується ОСОБА_2 лише в частині часу, з якого присуджено аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Висновок суду першої інстанції про те, що аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягають стягненню з дня подачі позову, а саме: з 01.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку починаючи з дня подачі позову - з 01.06.2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що судом не враховано факту перебування дитини до березня 2018 року на його утриманні, - спростовуються вимогами закону, оскільки Сімейним Кодексом України не закріплена альтернатива початку часу присудження аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, зазначено лише, що аліменти на дитину та аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням вказаного, рішення суду в частині часу, з якого присуджені аліменти на утримання дитини та дружини ОСОБА_2, - ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2018 року в частині визначення часу, з якого присуджено аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук