Справа № 2610/1518/2012
Провадження № 4-с/761/79/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерина Миколаївна, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М., у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 10.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933, визнати вказану постанову неправомірною та скасувати її.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 10.01.2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого № 35521933 з підстави, передбаченої п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови та сама постанова є неправомірними, оскільки останній у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не надіслав до суду постанову про відновлення виконавчого провадження, внаслідок чого були відсутні правові підстави для пред'явлення судом виконавчого листа до виконання, а тому заявник вважає, що вказаними діями та рішенням державного виконавця були порушені його права, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебувало виконавче провадження № 35521933 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/1518/2012, виданого 03.12.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2012 року і до виповнення найстаршою дитиною повноліття.

30.06.2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Нідзельською А.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 35521933 з підстави, передбаченої п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, оскільки рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі.

Копія вказаної постанови надіслана сторонам виконавчого провадження, а виконавчий лист із супровідним листом у відповідності до вимог ч.2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV було направлено до Шевченківського районного суду м.Києва.

Разом з тим, 18.05.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва постановлено ухвалу в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Нідзельської А.В., заінтересована особа: ОСОБА_4, якою скаргу задоволено, а саме:

- визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Нідзельської А.В. щодо винесення постанови від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933;

- визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Нідзельської А.В. про закінчення виконавчого провадження № 35521933.

18.09.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. з метою виконання вказаної ухвали суду було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 35521933.

Разом з тим, 10.01.2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого № 35521933 з підстави, передбаченої п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону не пред'явлений.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. щодо винесення постанови від 10.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933, а також відповідно й на неправомірність вказаної постанови, оскільки державний виконавець у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не надіслав до суду постанову про відновлення виконавчого провадження, внаслідок чого були відсутні правові підстави для пред'явлення судом виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, положеннями ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Тобто, вказаною нормою закону визначено, що правовою підставою для пред'явлення судом до виконання повернутого йому виконавчого документа є отримання від органу ДВС постанови про відновлення виконавчого провадження.

При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, жодних документів на підтвердження направлення до суду копії постанови про відновлення виконавчого провадження вони не містять.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Таким чином, оскільки державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не направив до суду копію постанови про відновлення виконавчого провадження, тому в нього були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що державним виконавцем у порушення вимог закону постанова про відновлення виконавчого провадження на адресу суду не направлялась, суд вважає, що дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. щодо винесення постанови від 10.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933 є неправомірними, й такими, що порушують права заявника на судовий захист, а тому приходить до висновку про необхідність визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерина Миколаївна, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни щодо винесення постанови від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933, винесену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катериною Миколаївною.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: