Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3361/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 50 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №285/3361/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Заполовської Т.Г. у м. Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2. Просила: змінити щомісячний розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, що стягується за виконавчим листом, виданим 29 серпня 2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом, та стягувати щомісяця аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, тобто батька дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути довічно щомісячні аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 29 січня 2000 року. Сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на той час неповнолітні, залишилися проживати із нею. На утримання неповнолітніх синів з відповідача стягнуті щомісячні аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, а тому стягнення аліментів на нього, як на неповнолітню дитину, припинилося. Розмір аліментів, який присуджений судом на сина ОСОБА_3, наразі не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а сама вона не в змозі забезпечити належне харчування, навчання та оздоровлення малолітнього сина. На даний час відповідач офіційно працевлаштований, а тому вона бажає, щоб аліменти на утримання сина ОСОБА_3 стягувалися у частці від доходу батька хлопчика. Син же ОСОБА_4, хоча й досяг повноліття, але є інвалідом першої групи «А» та, як особа із особливими потребами, вимагає постійного стороннього нагляду та догляду. На думку позивача, розмір доходів відповідача дозволяє йому щомісячно сплачувати аліменти на утримання непрацездатного повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1 000 грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року змінений щомісячний розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, на ј частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуті аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно. Вирішені питання щодо виконавчого листа, негайного виконання та судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина відмовити в повному обсязі. Зазначає, що стягнення аліментів на повнолітню дитину можливе лише за наявності одночасного існування двох умов - потреба такої дитини в матеріальній допомозі та наявність у платника аліментів можливості таку допомогу надавати. Суд не дослідив відомості про доходи сина ОСОБА_4. Він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей - сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Апеляційний суд не робить правових висновків щодо рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, оскільки рішення суду в цій частині не оскаржується.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони є батьками повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає із матір'ю, тобто позивачем (а.с.4,6).

Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №118909 убачається, що ОСОБА_4 є інвалідом із дитинства та йому з ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлена перша група інвалідності «А» безтерміново (а.с.8). У висновку МСЕК одночасно зазначено, що ОСОБА_4 потребує постійного стороннього нагляду та догляду.

Відповідно до частини першої ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Відповідач фактично усунувся від вирішення питань, що пов'язані із життям сина ОСОБА_4, оскільки до досягнення сином повноліття обмежувався виплатою аліментів на його утримання, та й ті сплачував неналежно, оскільки має місце заборгованість. Доводи апеляційної скарги щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів не впливають на вирішення даного спору, а тому є несуттєвими (а.с.7).

Позивач працює менеджером із надання кредитів та її середньомісячна заробітна плата за шість місяців з січня по червень 2018 року склала 3 996 грн. Вона має на утриманні, окрім повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, ще малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач працює слюсарем у фізичної особи-підприємця та стверджує, що зайнятий неповний робочий день. Його офіційна середньомісячна заробітна плата у 2017 році склала 1 648 грн., а з січня по серпень 2018 року - 1 917 грн.(а.с.31-33).

Повнолітній син ОСОБА_4, який через хворобливий стан здоров'я є не лише непрацездатним, але й за станом здоров'я не здатний самостійно піклуватися про себе та має у зв'язку із цим особливі потреби, задоволення яких вимагає витрачання значних матеріальних ресурсів. Оскільки ОСОБА_4 проживає із матір'ю, тобто позивачем, то саме на неї лягає основний тягар щодо забезпечення особливих потреб сина. За таких обставин, навіть більший розмір заробітної плати позивача, отримання пенсії по інвалідності та допомоги по догляду за інвалідом першої групи «А» не покривають матеріальних потреб сина з огляду на ціноутворення на ринку, а тому ОСОБА_4 потребує фінансової допомоги від батька, бо матері складно без допомоги відповідача забезпечити сину гідні умови життя.

Відсутність реєстрації за відповідачем нерухомого майна та земельної ділянки у м. Новгород-Сіверський (а.с.31-35) не звільняє ОСОБА_2 від надання матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4, який потребує матеріальної допомоги, та суд першої інстанції правильно звернув уваги на ту обставину, що відповідач за станом здоров'я не позбавлений можливості працювати та утримувати своїх дітей.

Проте, присуджуючи на утримання сина ОСОБА_4 тверду грошову суму 1 000 грн. щомісяця, суд першої інстанції не врахував тих обставин, що на утриманні відповідача знаходиться ще двоє малолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також розміру офіційної заробітної плати відповідача, а тому прийшов до помилкового висновку про можливість надання відповідачем щомісячної матеріальної допомоги у вищевказаному обсязі. Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, а також прожитковий мінімум (вартісну оцінку споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг необхідних для збереження здоров'я людини і забезпечення її життєдіяльності) на осіб, що втратили працездатність (1 435/1 497 грн.), колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 не повинен перевищувати 50 відсотків від прожитого мінімуму для особи, що втратила працездатність та має складати 750 грн.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач знаходиться у шлюбі та має утримувати дружину та похилого віку бабусю, у будинку якої він проживає, не змінюють висновків суду, приймаючи до уваги те, що дружина працює та одержує заробітну плату (а.с.38), а бабуся - пенсію. Не доведено й того, що у бабусі немає дітей, на яких законом покладений обов'язок дбати про непрацездатну матір.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи, тягне зміну рішення суду, а саме зменшення розміру твердої грошової суми з 1000 грн. до 750 грн., яку слід стягувати з відповідача на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України, а також засадам справедливості.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання непрацездатного неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, змінити, зменшивши розмір твердої грошової суми з 1 000 грн. до 750 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 11 лютого 2019 року.