Справа №198/923/18
Провадження № 2/0198/35/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр»ївка, в порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку № 7 по вулиці Артамонова с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області.
В обгрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 7 по вул. Артамонова в с. Варварівка Юр»ївського району, в якому зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак, останні фактично в належному позивачам будинку тривалий час не проживають без поважних причин.
Реєстрація відповідачів у належному позивачам будинку перешкоджає власникам оформити субсидію на житлово-комунальні послуги.
Посилаючись на ст. ст. 391, 405 ЦК України позивачі просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку № 7 по вул. Артамонова с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зазначивши, що в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення , а окрім того, судовий збір просили залишити за ними (ас. 54, 55).
Відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, при цьому про дату, час та місце слухання справи були сповіщені належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання останніх, зареєстрованим у встановленому законом порядку (ас. 52,53),а окрім того, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб порталі судової влади України (ас. 46), при цьому, будь яких заяв про розгляд справи в їх відсутності, відзиву на позов не надали.
В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:
- 17.12.2018 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (а.с. 18-19);
- 15.01.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 38-40);
- 11.02.2019 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас. 56).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи, про що зазначили в наданих суду заявах (ас.54,55) те, що відповідачі не зявилися в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання та будь який відзив, заперечення проти позову не подали, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають до задоволення з наступних підстав:
- так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку № 7 по вул. Артамонова с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області , що підтверджено в судовому засіданні копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16051975 від 25.09.2007 року (ас.10), згідно якого позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 7 по вул. Артамонова в с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області; копією угоди про розподіл спадкового майна від 08.09.2007 року серії ВЕХ № 511618 (ас. 11); копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21884239 від 16.02.2009 року (ас. 12), згідно якого позивачка ОСОБА_2 (раніше ОСОБА_1) є власником 4/25 частки житлового будинку № 7 по вул. Артамонова с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області; копією договору дарування частини будинку від 11.02.2009 року, згідно якого дарувальник ОСОБА_1 подарував обдарованій ОСОБА_1 (нині ОСОБА_2) Н.А. 4/25 частин ідеальної частки домоволодіння № 7 по вул. Артамонова с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області (ас. 13); копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 249636 від 23.08.2013 року, згідно якого позивачці ОСОБА_2 (раніше ОСОБА_1) після укладення шлюбу присвоєне прізвище «Берковська» (ас. 9).
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які позивачу по справі ОСОБА_1 доводяться пасинками, а позивачці ОСОБА_2 братами, про що останні зазначили в наданих до суду заявах (ас. 54, 55), є зареєстрованими в належному позивачам на праві спільної часткової власності будинку, однак останні в будинку не проживають з 2010 року, що підтверджено в судовому засіданні актами обстеження фактичного проживання відповідачів у спірному домоволодінні від 03.12.2018 року (ас. 14, 15), довідкою Варварівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області № 2341 від 27.11.2018 року (ас. 16).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім»ї власника будинку належить дружина (чоловік) власника, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб.
Згідно статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає доведеними обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Судом було встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими в належному позивачам будинку, згідно досліджених в судовому засіданні доказів, більше 8ми років не проживають в належному позивачам будинку, при цьому спільним побутом з позивачами не пов»язані, спільне господарство з останніми не ведуть.
Надані позивачами докази суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять в собі інформацію щодо предмета доказування та логічно пов»язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Відповідачами жодних доказів ані щодо їх фактичного проживання в спірному будинку, ані щодо наявності поважних причин не проживання в даному будинку не надано.
Суд звертає увагу і на той факт, що тривалість відсутності відповідачів в належному позивачам будинку об»єктивно свідчить про зміну їх місця проживання, а тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням не буде свідчити про втрату ними житла взагалі і , в свою чергу, буде захищати права позивачів.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачі по справі, кожен окремо, більше восьми років не проживають в будинку за місцем реєстрації, суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст. 405 ЦК України підстави для задоволення позову.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи волю позивачів суд вважає можливим судові витрати по справі залишити за останніми, про що позивачі просили в наданих на адресу суду заявах про розгляд справи за їх відсутності (ас. 54, 55).
Керуючись ст. ст. 141, 247, 263 - 265, 267, 280-282 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку № 7 по вулиці Артамонова села Варварівка Юр?ївського району Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:
Рішення складено та підписано 11 лютого 2019 року.

Суддя С. О. Маренич