Справа №442/4948/19
Провадження №2/442/1353/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Грицай М.М.,
з участю секретаря Антоненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком та його виселення .
У обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності набула на підставі договорів дарування від 15.04.2019. У зазначеному будинку зареєстрований та проживає відповідач, який не є членом її сім`ї. Останній чинить перешкоди у користуванні житлом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Проживання відповідача і наявність його реєстрації за адресою належного їй майна порушують її право власності.
Ухвалою суду від 25.07.2019 справу прийнято до розгляду та постановлено визнати таку малозначною і розглядати в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить такі задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що неодноразово зверталась у поліцію з питань неналежної поведінки відповідача, оскільки останній зачиняє вхідні та міжкімнатні двері, тобто, позбавляє її права користуватись житлом, яке належить їй на праві власності. Відповідач був чоловіком її тітки (сестри матері), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно не є членом її сім`ї.
Відповідач у судове засідання не з`явився і про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
З копії будинкової книги вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 02.10.2001 року, час реєстрації - «постійно».
З копії договору дарування серії ННТ 945251 від 15.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М., вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували ОСОБА_1 Ѕ ідеальну частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 3-х житлових кімнат та 1 однієї кухні, загальна площа 82,9 кв. м., до якого відносяться господарські будівлі та споруди: літня кухня, сарай, вбиральня, огорожа.
З копії договору дарування серії ННТ 945249 від 15.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М., вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували ОСОБА_1 Ѕ ідеальну частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 3-х житлових кімнат та 1 однієї кухні, загальна площа 82,9 кв. м., до якого відносяться господарській будівлі та споруди: літня кухня, сарай, вбиральня, огорожа.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Конституційне право на житло містить заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону й за рішенням суду. Однак людина може користуватися тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла (гл.28 ЦК), членів його сім`ї (ст.405 ЦК, ст.156 ЖК), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК України, ст.61 ЖК), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст. ст. 64, 160 ЖК).
Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , чинить перешкоди останній у здійсненні нею права користування та розпоряджання будинком АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві приватної власності. Відтак, позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідача з житлового приміщення слід задоволити. Що стосується позовної вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, то у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення із вказаного будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого жилого приміщення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2019

Суддя Грицай М.М.