Провадження № 2/127/3793/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.06.2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №GP-6504629, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9820,53 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9% річних, строком на 48 місяців. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 13.09.2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 61311,89 грн., з яких 9820,53 грн. заборгованість за кредитом, 1875,90 грн. заборгованість по процентах, 6231,05 грн. заборгованість по комісії, 43384,41 грн. неустойка; 19.07.2016 року АТ «Банк Ренесанс Капітал» було припинено шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», на баланс АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було передано заборгованість за кредитними договорами, укладеними із АТ «Банк Ренесанс Капітал», у тому числі і за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року у розмірі 61311,89 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

25.10.2019 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Куйданом О.І. на адресу суду надано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що відповідач ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав: по перше, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь які збори, відсотки комісії, платежі за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому умова кредитного договору у частині встановлення комісії є нікчемною та відповідно вимога про стягнення комісії в розмірі 6231,05 грн. задоволенню не підлягає; по друге, умовами договору не встановлені неустойка (штраф або пеня), а тому відсутні правові підстави для їх нарахування; по третє, надані позивачем «Основні умови кредитування та страхування», підписані відповідачем без зазначення дати такого підписання, не можуть підтверджувати обставини укладення договору №GP-6504629 від 27.06.2014 року; по четверте, 26.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. був виданий виконавчий напис, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року у розмірі 15935,19 грн. Також представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Куйданом О.І. надано заяви від 25.10.2019 року про застосування строку позовної давності та про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 27.06.2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №GP-6504629, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9820,53 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9% річних, строком на 48 місяців; даний Кредитний договір складається із Пропозиції укласти договори (оферти), Основних умов кредитування та страхування, які підписанні особисто відповідачем ОСОБА_1 , яка своїм підписом підтвердила свою згоду з їх умовами (а.с. 7-8).

Таким чином, оскільки Кредитний договір №GP-6504629 від 27.06.2014 року у судовому порядку не був визнаний недійсним, в силу положень ст. 204 ЦК України він вважається правомірним.

19.07.2016 року АТ «Банк Ренесанс Капітал» було припинено шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк»; на баланс АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було передано заборгованість за кредитними договорами, укладеними із АТ «Банк Ренесанс Капітал», у тому числі і за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 14-22).

Як вбачається з Довідки від 12.08.2019 року про стан та історію заборгованості за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року, Виписки з рахунку ОСОБА_1 (а.с. 11-13), у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 13.09.2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 61311,89 грн., з яких 9820,53 грн. заборгованість за кредитом, 1875,90 грн. заборгованість по процентах, 6231,05 грн. заборгованість по комісії, 43384,41 грн. неустойка.

Однак, суд не у повній мірі погоджується з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у розмірі 6231,05 грн. відсутні.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Куйданом О.І. надано на адресу суду заяву від 25.10.2019 року про застосування строку позовної давності.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно зі ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-20цс14), у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Відповідно до умов Кредитного договору №GP-6504629 від 27.06.2014 року (а.с. 7), погашення заборгованості за кредитом здійснюється до 1 числа кожного календарного місяці у період з 01.07.2014 року до 01.07.2018 року.

Як вбачається із Довідки від 12.08.2019 року про стан та історію заборгованості за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року, заборгованість за кредитом у розмірі 9820,53 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 1875,90 грн. була нарахована позивачем за період з 01.08.2014 року до 02.07.2018 року.

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентам, а тому стягненню підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності (за три роки до звернення до суду з позовом, тобто з 23.09.2016 року): за тілом кредиту - у розмірі 4941,01 грн., заборгованість по процентах у розмірі 440,16 грн.

Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 2.5.2. Основних умов кредитування та страхування, за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів та/або комісії у терміни, що передбачені Графіком платежів та/або іншим чином визначені відповідно до Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку; застосування штрафів, передбачених цим пунктом, здійснюється в другий день від дати прострочення, передбаченої Графіком платежів (а.с. 8).

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 неустойку у розмірі 43384,41 грн.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначене та те, що розмір неустойки (43384,41 грн.) значно перевищує розмір збитків 5381,17 грн. (4941,01 грн. тіло кредиту + 440,16 грн. нараховані відсотки за користування кредитом), суд доходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки до 5381,17 грн. розміру збитків.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем ОСОБА_1 порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року у розмірі 10762,34 грн., з яких 4941,01 грн. заборгованість за кредитом, 440,16 грн. заборгованість по процентах, 5381,17 грн. неустойка.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 337,14 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 17,55 %).

Щодо заяви відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку із наявністю виконавчого напису нотаріуса від 26.05.2017 року, то підстав для закриття провадження немає, оскільки наявність невиконаного виконавчого напису нотаріуса не свідчить про відсутність предмету спору.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 104, 204, 256, 257, 261, 266, 267, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором №GP-6504629 від 27.06.2014 року у розмірі 10762,34 грн. (десять тисяч сімсот шістдесят дві гривні 34 коп.), з яких 4941,01 грн. заборгованість за кредитом, 440,16 грн. заборгованість по процентах, 5381,17 грн. неустойка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» 337,14 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ).

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

СУДДЯ: