ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 636/4229/18

провадження № 22-ц/818/700/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміна О.В.,

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1;

представник заявника: ОСОБА_2;

боржник: Державне підприємство «Антрацит»;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1, про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Антрацит» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Ковригіним О.С., в залі суду в м. Чугуїв,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2018 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із заявою, у якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розруахунку при звільненні.

В обґрунтування заяви представник заявника адвокат ОСОБА_2, посилався на те, що заявник ОСОБА_1, 1992 р.н., раніше проживав в смт.Кріпенський, працював в м. Антрацит Луганської області. Через реальну загрозу своєму життя і здоров'ю, життя і здоров'ю своєї сім'ї змушений був виїхати на час проведення операції об'єднаних сил (антитерористичної операції) до м. Чугуїв Харківської області, про що свідчить відмітка на довідці, виданій Управлінням соціального захисту населення.

15 липня 2013 року на підставі наказу №405-ок заявник ОСОБА_1 був прийнятий гірником підземним з повним робочим днем під землею. 25 квітня 2016 року звільнений по ст.36 п.5, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні заявнику не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 15429,02 грн., яка підтверджується розрахунковими документами ДП «Антрацит».

Із зазначених документів вбачається, що боржник ДП «Антрацит» неналежним чином виплачував заявнику заробітну плату, тому і виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 15429,02 грн.

Оскільки в день звільнення боржник не виплатив заявнику зазначену суму заборгованості, в нього виникло додаткове зобов'язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку, розмір якого станом на день пред'явлення позову (01.10.2018 р.) склав 460792,08 грн.

Ухвалою Чугуївського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_2, діючому в інтересах ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Антрацит» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ДП «Антрацит».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, представник заявника адвокат ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилався на те, що судом першої інстанції проігноровано заяву та фактично надано критичну оцінку доказам, що не передбачено положеннями про наказне провадження.

Також, зазначає, що розрахункові документи виготовлені за допомогою програмного забезпечення та містять всі реквізити, які ідентифікують роботодавця та робітника та розмір нарахованої і невиплаченої заробітної плати, відповідають визначенню електронних доказів ст.100 ЦПК.

Заявник ОСОБА_1 є особою, потерпілою від тероризму, внутрішньо переміщеною особою з м. Антрацит Луганської області, яка з об'єктивних причин, а саме через реальну загрозу життю та здоров'ю змушений був виїхати із зони проведення антитерористичної операції.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 надав до суду квитанції, з яких не вбачається: ким саме було видано вказані квитанції; на якому підприємстві та за якою ставкою було здійснено нарахування, отже вказані квитанції підтверджують лише факт отримання апелянтом певних грошових коштів, проте жодним чином не підтверджують трудові правовідносини між ним та ДП «Антрацит».

Представник заявника наполягає на тому, що розрахункові документи, які були надані суду, виготовлені за допомогою програмного забезпечення та містять всі реквізити, які ідентифікують роботодавця.

Між тим, зазначеного із копій розрахункових документів не вбачається, ідентифікувати роботодавця не вбачається можливим.

Надані розрахункові документи подекуди суперечать іншим документам. Так, із розрахункового документу за травень 2016 року вбачається, що заявнику нарахована заробітна платна за 2 робочі дні травня 2016 року, в той час, як за даними трудової книжки ОСОБА_1 був звільнений 25.04.2016 року.

Отже, із наданих заявником документів розмір заборгованості перед ним ДП «Антрацит» не можна вважати безспірним.

Також, судова колегія роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Таким чином, суд правомірно відмовив у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до приписів ч. 1 ст. 165 ЦПК України підстав для скасування ухвали не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367, 374, 379 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В.Маміна