Справа № 304/27/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Куштана Б. П.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Перечинського районного суду від 07 березня 2019 року, ухвалене суддею Шешеня М. О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивував тим, що 28 лютого 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (угода №SAMDNWFC1) шляхом приєднання, який складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариства, а також змінено найменування банку на АТ КБ «Приватбанк».

Банк допустив порушення прав позивача, оскільки ним застосовувалися різні відсоткові ставки у різні періоди, у тому числі і підвищена процентна ставка на прострочену заборгованість. Зокрема, з 28 лютого по 31 серпня 2014 року процентна ставка становила 30% річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80%, з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2016 року 43,20%.

Позивач вважає, що такі дії банку суперечать справедливим умовам кредитування відповідно до Закону «Про захист прав споживачів».

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Наявність права кредитора піднімати відсоткову ставку саме по собі є нікчемним без належного повідомлення боржника та без його погодження.

У зв`язку з цим позивач просив визнати недійсною умову угоди №SAMDNWFC1 (картка/рахунок НОМЕР_1 ) щодо підняття відсоткової ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року 43,20%, зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості за угодою №SAMDNWFC1(картка/рахунок НОМЕР_1 ) з 01.09.2014 року по теперішній час, застосувавши проценту ставку на рівні 30% та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» зарахувати в якості погашення тіла кредиту надмірно сплачені позивачем відсотки, що нараховувались у період з 01.09.2014 року по теперішній час (а.с.1-6).

Рішенням Перечинського районного суду від 07 березня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсною умову угоди №SAMDNWFC1 (картка/рахунок НОМЕР_1 ) щодо підняття відсоткової ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року 43,20%. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості за угодою №SAMDNWFC1 (картка/рахунок НОМЕР_1 ) з 01.09.2014 року по теперішній час, застосувавши проценту ставку на рівні 30%, а також зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» зарахувати в якості погашення тіла кредиту надмірно сплачені позивачем відсотки, що нараховувались у період з 01.09.2014 року по теперішній час. Вирішено питання про судові витрати (а.с.6166).

На це рішення АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Зазначають, що банк виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував позивача про зміну відсотків по кредиту. Надана до суду виписка по картковому рахунку містить інформацію про те, що відсоткова ставка буде підвищена. Позивач не звертався до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною. Суд першої інстанції не врахував, що саме на позивачеві лежить обов`язок регулярно знайомитися із змінами умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. Банк інформує позичальника про зміну тарифів у виписці, однак саме на ньому лежить обов`язок одержувати такі виписки. У випадку незгоди позичальник зобов`язаний звернутися з письмовою заявою до банку про розірвання договору. Посилаючись на це, банк просить скасувати рішення місцевого суду, в задоволенні позову відмовити (а.с.72-76).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т. Ю. скаргу підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що зі змісту позовних вимог взагалі не вбачається яку саме умову договору про підняття відсоткової ставки слід визнати незаконною. Крім того, позивач не представив суду жодного розрахунку надмірно сплачених відсотків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 12 грудня 2019 року не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні докази належного повідомлення позичальника ОСОБА_1 про зміну умов договору.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з`ясування обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

В п. 14.8 ст. 14 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вказано, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

З матеріалів справи слідує, що 28 лютого 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (угода №SAMDNWFC1) шляхом приєднання, який складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до абз. 12 ст. 47 Закону «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

В п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони обумовили, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п. 1.1.5.2 Умов та Правил надання банківських послуг неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків/вкладів, а також операції, здійснені по рахунках/картках/вкладах клієнта, не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за цим договором.

В п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг сторони передбачили, що у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобов`язаний звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.

Отже, з вказаного слідує, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позичальник зобов`язався виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Зокрема, в п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони обумовили, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов`язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Обов`язок щодо отримання такої виписки покладений на клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Надана до суду виписка по картковому рахунку містить інформацію про те, що відсоткова ставка була підвищена. Незважаючи на зміну відсоткової ставки, позичальник ОСОБА_1 продовжував користуватися кредитною карткою, знімав кошти, вносив платежі, в тому числі й по сплаті відсотків. Крім того, позичальник регулярно отримував виписки по картрахунку та не мав простроченої заборгованості по кредиту. Із заявою до банку про розірвання договору у зв`язку з підняттям відсоткової ставки не звертався.

Натомість, позичальник звернувся до суду із позовом, який є предметом розгляду у цій судовій справі, в якому просив визнати недійсною умову укладеної між сторонами угоди №SAMDNWFC1 (картка/рахунок НОМЕР_1 ) щодо підняття відсоткової ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року 43,20%, а також зобов`язати відповідача АТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості за цією угодою за весь вказаний період до ухвалення судового рішення, застосувавши проценту ставку на рівні 30%, та зарахувати в якості погашення тіла кредиту надмірно сплачені позивачем відсотки.

При цьому всі свої позовні вимоги позичальник пов`язував із визнанням недійсним відповідної умови договору щодо підняття відсоткової ставки.

Задовольнивши ці позовні вимоги повністю суд першої інстанції не врахував, що підписані сторонами документи, які утворюють в даному випадку договір, не містять конкретної умови щодо підняття відсоткової ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43,20%. Отже, місцевий суд визнав недійсною умову угоди, яка фактично відсутня.

У зв`язку з цим колегія звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Протягом дії договору його умови можуть бути змінені. Крім того, договір може бути розірвано з підстав, передбачених ст. 651-652 ЦК України. При цьому цивільне законодавство розділяє поняття укладення договору та виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до вимог ст. 215, 216, 217 ЦК України окрема частина договору або договір в цілому може бути визнано недійсним із застосуванням відповідних правових наслідків.

У разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для визнання окремої частини договору недійсною, така частина має бути ідентифікована та конкретна.

Зі змісту позовної заяви у цій справі слідує, що фактично позичальник оспорив певні дії банку, вчинені ним на виконання укладеного договору, що не є тотожним до вимоги про визнання окремої частини договору недійсною.

Позовні вимоги у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості у певний спосіб та зарахувати надмірно сплачені відсотки у якості погашення тіла кредиту було обумовлено позивачем первинною вимогою про визнання частини договору недійсним за правилами ст. 216 ЦК України.

За цих обставин підстав для задоволення заявлених позовних вимог у цій справі немає.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду від 07 березня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: