Справа № 589/5451/18
Провадження № 2/589/872/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Прачук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,

представника позивача - Рекуна С. В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" до ОСОБА_1

- про стягнення заборгованості за теплоенергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою до ОСОБА_1 про стягнення на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року в розмірі 15 637 грн 17 коп. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Шосткинського міськвиконкому № 226 від 28 липня 2006 року ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» визнано надавачем послуг з теплопостачання. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією на опалення та підігрів гарячої води підприємства, установи, організації та населення міста, в тому числі і будинок АДРЕСА_1 . Споживачем теплової енергії в квартирі АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . В свою чергу, відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що вона у жовтні 2007 року, бажаючи відключитись від мереж централізованого опалення і встановити індивідуальну (автономну) систему теплопостачання, звернулась з відповідною письмовою заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії виконавчого комітету Шосткинської міської ради. 16 жовтня 2007 року ОСОБА_1 заповнила та підписала бланк заяви, наданої ТОВ ШП "Харківенергоремонт", з проханням надати дозвіл на влаштування автономного опалення. В цій заяві позивач попередив ОСОБА_1 , що дата відключення нагрівальних приладів буде встановлена тільки з моменту складання акта його представниками. 17 жовтня 2007 року комісія надала ОСОБА_1 дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення. 01 листопада 2007 року позивач надав відповідачу технічні умови на відключення системи централізованого водяного опалення. Після демонтажу внутрішньоквартирної системи централізованого опалення, представниками позивача і ТОВ «Жилкомсервіс» 01 листопада 2007 року був складений акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. 05 листопада 2007 року посадовою особою позивача - ОСОБА_2 після обстеження квартири, був складений ще один акт, в якому зафіксовано факт відключення чотирьох радіаторів, ізоляції стояків . Вищевказані письмові докази містять дані про те, що ОСОБА_1 з дозволу позивача та комісії, дотримуючись вимог, висунутих позивачем, 05 листопада 2007 року здійснила відключення своєї квартири від мережі централізованого опалення, а тому відповідач вважає, що твердження позивача про самовільне відключення належної їй квартири від мережі централізованого опалення є безпідставними. Крім того, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 користувалась тепловою енергією у 2016-2018 роках. Також ОСОБА_1 звертає увагу на той факт, що позивач протягом 9-ти опалювальних періодів (з 2007 по 2016 роки) не нараховував їй плату за послуги з теплопостачання, тобто 05 листопада 2007 року позивач визнав зміну в правовідносинах, пов`язаних з наданням відповідачу комунальних послуг. Посилаючись на вказане, просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив на позовну заяву необґрунтований та юридично невмотивований. Вважає, що ОСОБА_1 не дотримано порядку відключення від системи централізованого опалення в передбаченому законом порядку, а тому вважає відключення самовільним.

У судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені в позовній заяві підтримав, прохав стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 15 637 гр. 17 коп. та суму сплаченого судового збору.

Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи, зокрема, на те, що має всі необхідні дозволи на відключення квартири від мережі централізованого опалення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до таких висновків.

Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 № 226 «Про надання послуг з теплопостачання» позивача було визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води.

За інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 /а.с.7/

З витягу з протоколу № 9 постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 17.10.2007 вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і улаштування автономного опалення в квартирі АДРЕСА_2 . /а.с. 47/

З акту від 05.11.2007, складеного представником позивача, на якому наявний відтиск печатки позивача, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 відключена від мережі централізованого опалення. В даній квартирі наявні лише заізольовані транзитні стояки.

З наданої відповідачем копії акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП,вбачається, що квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП 01.11.2007. Даний акт складено за підписом уповноваженої особи ТОВ «Жилкомсервіс», представника ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" та ОСОБА_1 .

Таким чином, з 2007 року позивачу достовірно було відомо, що належна відповідачці квартира АДРЕСА_2 відключена від мережі централізованого опалення.

З дня, коли позивачу стало відомо про відключення вищевказаної квартири, до дня звернення позивача з даним позовом спливло 11 років.

Цивільний кодекс України (ст. 3) визначає, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вказує Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2014 року у справі № 1-33/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України .

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Одним із основних завдань державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» визначається захист прав споживачів. Статтею 19 цього ж Закону, яка визначає основні принципи господарювання у сфері теплопостачання, передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, з урахуванням вищевказаних правових норм та досліджених доказів суд вважає, що:

- позивачу протягом тривалого строку було відомо про факт відключення належної відповідачці квартири від мережі централізованого опалення, однак, будь-яких дій, направлених на захист своїх, як вважає позивач порушених, прав зі сторони відповідачки протягом розумного строку вчинено не було, тобто протягом тривалого строку (обчислюваного роками) позивач поводився так, ніби між ним та ОСОБА_1 не існувало жодних правовідносин.

Вказана поведінка позивача свідчить про визнання ним правомірності дій відповідача.

- відключення квартири від мережі централізованого опалення не можна визнати самовільним. Суд констатує, що дійсно, процедура відключення не була завершена в 2007 році шляхом підписання всіма зацікавленими особами акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та його затвердження головою міжвідомчої комісії в період, коли факт відключення квартири від вищевказаних мереж мав місце (в 2007 році). Однак, акт є документом, що лише фіксує певну подію, яка вже відбулась. Підписання та затвердження акту може не відбутись взагалі, оскільки це залежить виключно від волі осіб, які мають його підписати та/або затвердити. В той же час, з доказів наявних у справі вбачається, що відповідачкою було попередньо отримано дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення. Доказів протилежного позивачем надано не було.

- з моменту відключення квартири від мережі централізованого опалення та ізолювання транзитних стояків відповідач не є споживачем послуг позивача. Твердження про протилежне суперечить як загальним положенням договору про надання послуг (глава 63 ЦК України), так і засадам справедливості, розумності та добросовісності (ст. 3 ЦК України).

Доказів того, що відповідач незаконно споживала послуги позивача, суду надано не було.

Вищевикладене вказує на необгрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 березня 2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук