Справа №: 671/1231/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль" про відшкодування вартості безпідставно набутого майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна. В обґрунтування позову вказував, що він, позивач, здійснюючи підприємницьку господарську діяльність через магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" в грудні 2016 року здійснював поставку для ТОВ "Т-Стиль" господарських товарів, зокрема шпаклівки, фарби, пісок та ін. Дані обставини підтверджуються первинними бухгалтерськими документами на загальну суму 18192 грн. 00 коп., а саме: накладною № 1 від 26.11.2016 року на суму 3080 грн., накладною № 249 від 19.12.2016 року на суму 7760 грн., накладною № 3 від 21.12.2016 року на суму 617 грн., накладною № 4 від 23.12.2016 року на суму 1427 грн., накладною № 5 від 27.12.2016 року на суму 4650 грн., накладною № 6 від 30.12.2016 року на суму 658 грн. Зазначений товар передавався через ОСОБА_3, про що свідчать його підписи у зазначених накладних. Оскільки оплата за проданий товар не була проведена, він двічі звертався з претензіями до ТОВ "Т-Стиль" щодо виконання зобов'язань, у відповідь на які товариство повідомило, що відповідач ОСОБА_3 не перебував в трудових відносинах з товариством та не був його уповноваженою особою перед третіми особами. У зв'язку з цим, ним, позивачем, було направлено письмову вимогу до відповідача про повернення безпідставно набутого майна згідно зазначених вище накладних. Як на правову підставу для задоволення позовних вимог, посилається на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, вказуючи, що його волевиявлення було спрямоване на укладення правочину з ТОВ "Т-Стиль", а не безпосередньо з ОСОБА_3, який збагатився за його рахунок, в тому числі і поза такою підставою як правочин. З врахуванням ринкової вартості майна на момент розгляду справи, згідно з оцінкою майна, проведеною станом на 27.06.2018 року, просив стягнути з відповідача 23194 грн. 00 коп. вартості безпідставно набутого майна.

Ухвалою суду від 10.10.2018 року до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ "Т-Стиль".

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримують, просять задовольнити позов з підстав, викладених у позові. Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідач неодноразово придбавав у нього різні будівельні матеріали, які використовував для ремонту приміщення швейної фабрики, тому, продаючи йому товар, він не перевіряв наявність у нього повноважень від ТОВ "Т-Стиль".

Відповідач проти позову заперечує. Вказує, що за усним дорученням засновника ТОВ "Т-Стиль" ОСОБА_4 він проводив переговори щодо відновлення роботи швейної фабрики та купував в позивача будівельні матеріали, які були необхідні для проведення ремонту приміщення фабрики в м. Волочиську і за придбаний товар він завжди розраховувався готівкою. Заборгованість за частину придбаного товару виникла через відсутність коштів, які він, згідно усної домовленості, розраховував отримати від представників ТОВ "Т-Стиль", однак останні відмовилися надати кошти для оплати товару. Товар, який був ним придбаний у позивача, використаний для ремонту приміщення швейної фабрики, що перебуває в користуванні ТОВ "Т-Стиль". Тому, на думку відповідача, кошти за придбані ним будівельні матеріали слід стягувати з ТОВ "Т-Стиль".

Представник третьої особи ТОВ "Т-Стиль" в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 цього ж Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Таким чином, за змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в 2016 році позивач, здійснюючи підприємницьку господарську діяльність, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", передав, а відповідач прийняв господарські товари та будівельні матеріали на загальну суму 18192 грн. 00 коп. згідно накладних № 1 від 26.11.2016 року на суму 3080 грн., № 249 від 19.12.2016 року на суму 7760 грн., № 3 від 21.12.2016 року на суму 617 грн., № 4 від 23.12.2016 року на суму 1427 грн., № 5 від 27.12.2016 року на суму 4650 грн., № 6 від 30.12.2016 року на суму 658 грн. Оплату за прийнятий товар не було здійснено.

З огляду на положення зазначених вище норм чинного законодавства, та наявність письмових документів, які свідчать про те, що фактично між сторонами було досягнуто згоди про купівлю-продаж товарів, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено правочин у письмовій формі щодо купівлі-продажу зазначеного у накладних майна, яке позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв та зобов'язався сплатити за нього зазначену у накладних грошову суму.

Отже, відносини, які склалися між сторонами, є договірними та регулються нормами зобов'язального права.

Наведене свідчить, що положення статті 1212 ЦК України, предметом регулювання якої є безпідставне набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, і на яку, звертаючись в суд, посилається позивач, виключають можливість застосування до спірних правовідносин саме цієї статті, а тому в позові слід відмовити.

Вирішення даного спору, зокрема, з підстав невиконання умов договору купівлі-продажу, відсутні, оскільки позивач, звертаючись в суд, на такі не посилався.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він не мав наміру укладати правочин саме з відповідачем та його волевиявлення було спрямоване на укладення правочину з ТОВ "Т-Стиль", оскільки на підтвердження цих обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 14, 76-79, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, рнокппНОМЕР_1, ОСОБА_3, АДРЕСА_2, ТОВ "Т-Стиль", м. Хмельницький, вул. Курчатова, 6, .

Повне рішення складено 23.01.2019 року

Суддя: