22-ц/804/3570/19

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/15901/19

Номер провадження 22-ц/804/3570/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Мироненко І.П., Лопатіної М.Ю.,

сторони :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року у складі судді Киян Д.В.,

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Солом`янського районного суду м.Києва.

Не погоджуючись з даною ухвалою позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Зазначив, що в даному випадку суд першої інстанції помилково посилався на ст. 27 ЦПК України, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 08.08.2016 року.

На підставі ч.17 ст. 28 ЦПК України, справа за його позовом, предметом якого є відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, підсудна Жовтневому районному суду м.Маріуполя Донецької області.

Справа розглядається в суді апеляційної інстанції за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України, з особливостями, встановленими главою 1 «Апеляційне провадження», без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України передано на розгляд до Солом`янського районного суду м.Києва.

Ухвала вмотивована тим, що відповідно до статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місцезнаходження відповідача Посольство Російської Федерації в Україні - є м.Київ, проспект Повітрофлотський, 27. При цьому положення статті 28 ЦПК України щодо пред`явлення вказаного позову про відшкодування моральної шкоди за місцем проживання позивача на дані правовідносини не поширюються. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пов`язує завдання шкоди з вимушеним переселенням, яке мало місце у серпні 2014 року і тому, оскільки за предметом порушеного спору дана справа не відноситься до альтернативної підсудності, справа не підсудна Жовтневому районному суду м.Маріуполя Донецької області.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна повинна розглядатися в Солом`янському районному суді м. Києва, тобто за місцезнаходженням відповідача.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.17 ст. 28 ЦПК України, позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду із позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, в обґрунтування якого зазначив, що збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією Російською Федерацією частини території Донецької області України позивачу завдано істотної моральної шкоди. Просить стягнути з Російської Федерації на його користь у відшкодування моральної шкоди 1006950,00 грн, що є еквівалентом 35 000,00 євро за офіційним курсом НБУ на день підписання цього позову. При цьому посилається на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01.07.2019 року у цивільній справі № 263/7822/19, яке набрало законної сили, яким встановлено факт того, що вимушене переселення ОСОБА_1 у серпні 2014 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини Донецької області України.

Згідно з копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.08.2016 року, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 встановлено за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до Жовтневого (Центрального ) району м.Маріуполя (а.с. 102).

Таким чином, на підставі ч.17 ст. 28 ЦПК України розгляд даної справи належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм законним правом щодо вибору суду для звернення із даним позовом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, як ухвалена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

.

Судді

Мальцева Є.Є.

Мироненко І.П.

Лопатіна М.Ю.