ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/705/19Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/1250/17 Категорія: 311000000 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Тальнівська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року, у складі судді Фролова О.Л.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0354 га., яка межує із земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Дані земельні ділянки мають спільну межу протяжністю 27,85 м. Відповідач звів огорожу та господарську споруду для зберігання дров, яку розмістив під огорожею, що розділяє земельні ділянки, в результаті чого порушено інсоляцію земельної ділянки та будинку позивача, створено загрозу для позивача, оскільки вказані господарські споруди заповнені дровами, які відносяться до легкозаймистих матеріалів і розташовані на відстані близько 1 метра від житлового будинку позивача.

Таким чином, відповідачем побудовано три споруди висотою 2,20 метра та шириною 2,00 метра кожна та одну висотою 2,20 метра та шириною 3,00 метра, які розміщені на відстані близько 1,00 метра одна від одної, та які заповнені дровами, проміжки між ними також закладені дровами, що затіняє вид з вікна, порушує інсоляцію та правила добросусідства.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу споруд для зберігання дров та очищення території, що межує із земельною ділянкою позивача від складування дров по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року до даної справи залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 (Т.1 а.с. 46)

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з іншим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування даного позову зазначив, що навесні 2012 року відповідачами було споруджено нову огорожу, яка служила межовим знаком між земельними ділянками сторін. Огорожа побудована на фундаменті глибиною 0,5 м. та наземна частина фундаменту піднімається над землею також на 0,5 м. На фундаменті вмонтовано металевий каркас та закріплено на нього суцільний металопрофіль. Висота огорожі становить загалом 1,73 м.

Після зведення даної огорожі, позивач та його сім`я переживають значні незручності та перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Крім того, при встановленні даної огорожі відповідачем було допущено ряд порушень.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської від 16 жовтня 2014 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною йому земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі між їхніми суміжними земельними ділянками, розташованими у АДРЕСА_3 .

30 березня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у вказаній справі у зв`язку з виконанням рішення суду.

Незважаючи на це, відповідач протягом місяця відновив огорожу між земельними ділянками сторін, повернувши її в попередній стан.

Посилаючись на вказані обставини, просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі разом з фундаментом, на якому вона зведена та огорожу, яку зведено відповідачем з металевих стовпчиків та сітки, що слугує межовим знаком між земельними ділянками, розташованими в АДРЕСА_3 .

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року цивільну справу №704/1250/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Тальнівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою об`єднано в одне провадження з цивільною справою №704/535/18 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Тальнівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року в задоволенні об`єднаного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване відсутністю доказів доведеності вини відповідачів у створенні перешкод для користування позивачем своїм майном, а також недоведеністю причинно-наслідкового зв`язку між позбавленням позивача можливості користуватися його земельною ділянкою за призначенням та розташуванням на земельній ділянці відповідача огорожі та металевих конструкцій для зберігання дров з наслідками на які вказує позивач.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення суд прийняв за основу акт Тальнівської міської ради від 8 жовтня 2018 року, який є неналежним доказом.

Також суд першої інстанції послався на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2013 року у справі №22-ц/793/2903/2013, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Тальнівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_3 знести огорожу, яка розділяє їхні домоволодіння, було відмовлено. При цьому, суд не взяв до уваги підстави відмови в задоволенні позову, які полягають в тому, що позов заявлено до неналежного відповідача, що ж до доказової бази у суду зауважень не було.

Крім того, судом не взято до уваги той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил протипожежної безпеки України в яких визначена відстань споруд з легкозаймистими речовинами - 6 метрів від стін житлового будинку, в той час як споруди з дровами відповідача знаходяться на відстані 1 м 60 см від житлового будинку позивача.

Вважає, що, постановляючи рішення суд також вийшов за межі позовних вимог, вдавшись до дослідження таких обставин як цілісність використання земельних ділянок, спір щодо меж та межових знаків між суміжними землевласниками, питання водовідведення з земельної ділянки позивача, вплив підземних наземних вод (опадів) на стан будинку. В той же час, суд не дав правової оцінки діям відповідача з приводу відновлення демонтованої огорожі з металопрофілю, а також невірно дав правову оцінку діям відповідача щодо розміщення споруд з легкозаймистими предметами.

25 листопада 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скерували до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що посилання скаржника на судове рішення від 16 жовтня 2014 року по цивільній справі № 704/913/14ц є безпідставним, оскільки на момент винесення даного рішення суд виходив із того що огорожа з металопрофілю на підмурку була розміщена безпосередньо на межі між суміжними земельними ділянками, однак на даний час це не відповідає дійсності, так як, у 2017 році ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» на підставі заяви ОСОБА_2 здійснило встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно чинного законодавства та виготовило відповідну технічну документацію.

Таким чином, огорожа з металопрофілю знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 , а не на межі між суміжними земельними ділянками, а огорожа з сітки рябиці розміщена по межових знаках згідно чинного законодавства.

Стосовно металевих конструкцій відповідачі зазначають, що вони є не капітальними, а тимчасовими спорудами, тому згідно норм чинного законодавства дозволу на їх спорудження від відповідних органів та сусідів не потрібно.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 0,0354 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розміщена в по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №409680, виданий на підставі рішення сесії від 30.04.2010 року №43/5-2 Тальнівської міської ради. (Т.1 а.с. 8)

Відповідно до договору купівлі-продажу укладеного в м. Тальне Черкаської області 31 серпня 1983 року за №3987, ОСОБА_1 купив 47/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_4 . (Т.1 а.с. 9-10)

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 листопада 2007 року по спадковій справі №206, ОСОБА_2 є власником спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , а саме присадибної земельної ділянки, розташованої на території Тальнівської міської ради в АДРЕСА_2 . (Т.1 а.с. 33)

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №033302, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 628 кв. м., розташованої по АДРЕСА_2 . (Т.1 а.с. 34)

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16784944 від 24.11.2007 року. ОСОБА_2 є власницею будинку по АДРЕСА_2 . (Т.1 а.с. 117)

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Звертаючись до суду із позовами, позивач посилався на те, що відповідачі ОСОБА_2 , яка є власником сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2 та її син ОСОБА_3 звели огорожу, яка слугує межовим знаком між земельними ділянками сторін та господарські споруди для зберігання дров.

Позивач вважає, що зведення даних споруд призвело до порушення інсоляції його земельної ділянки та будинку, а також створило перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою. Крім того, наслідком вказаних дій відповідача є руйнування будинку позивача, порушення температурного режиму, порушення росту зелених насаджень, тощо.

Колегія суддів вбачає, що суд, установивши відсутність вини відповідачів у створенні перешкод у користуванні позивачем своїм майном, а також відсутність причинно-наслідкового зв`язку між позбавленням позивача можливості користуватися його земельною ділянкою за призначенням та розташуванням на земельній ділянці відповідача огорожі та металевих конструкцій для зберігання дров з наслідками на які вказує позивач, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на рішення Тальнівського районного суду Черкаської від 16 жовтня 2014 року, оскільки на момент його ухвалення суд виходив з того, що огорожа з металопрофілю на підмурку була розміщена безпосередньо на межі суміжних земельних ділянок. Проте, як вбачається з матеріалів справи, у 2017 році було встановлено межі земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 та виготовлено відповідну технічну документацію.

Відповідно до Акту встановлення (відновлення) та узгодження меж земельної ділянки площею - 0,0628 га фізичній особі ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 19 липня 2017 року в присутності представників суміжних землекористувань - проведено та узгоджено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею - 0,0628 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; по встановлених межах представниками сторін зауважень та пропозицій не поступило. (Т.1 а.с. 119)

Відповідно до Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, складеного 17 липня 2017 року в присутності суміжних власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, межові знаки передані на зберігання ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 120)

Відповідно до Акту обстеження земельних ділянок в порядку самоврядного контролю за використанням та охороною земель, складеного 8 жовтня 2018 року в м. Тальне встановлено, що ознаки нецільового використання земель приватної власності - відсутні; спору між суміжними землевласниками щодо визначення (порушення) меж, межових знаків немає. Встановлено, що суміжні земельні ділянки відокремлені парканом, встановленим із металопрофілю на бутобетонному підмурку, який має різну висоту відповідно до рельєфу суміжних присадибних ділянок і складає у нийнижчому місці - 1,42 м (в тому числі: підмурок - 0,15 м, проміжок між підмурком та металопрофілем - 0,07 м. металопрофіль - 1,20 м) у найвищому місці 1,73 м (в тому числі: підмурок - 0,46 м, проміжок між підмурком та металопрофілем - 0,07 м, металопрофіль - 1,20 м) по відношенню до лінії грунту. Нова огорожа влаштована на 0,05-0,10 м в глиб земельної ділянки відповідача по справі без порушення норм чинного ДБН Б. 2,2-5:2011 «Благоустрій території» п. 6.7, де вказано, що дозволено проектувати огородження як окремих ділянок так і усієї прилеглої території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2.0 м. на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Разом з тим виявлено, що вищеописана огорожа дублюється огорожею із сітки - рябиці висотою 1.5 м. на відстані 0,05-0,07 м від огорожі із металопрофілю в напрямку земельної ділянки ОСОБА_1 по всій довжині спірної межі. Межові знаки не порушені. Конструкції для зберігання дров розташовані вздовж та на відстані 0,70 м від нововлаштованої огорожі із металопрофілю в кількості чотири штуки; впорядковані металеві конструкції заповнені дровами та облаштовані в їх верхній частині металевими листами із спірної сторони. Враховуючи, що спір між сусідами виник на грунті особистих неприязних відносин, комісія констатує про відсутність ознак порушень земельного законодавства.(Т.1 а.с. 116).

Наведене свідчить, що огорожа з металопрофілю знаходиться не на межі суміжних земельних ділянок, а горожа з сітки рябиці розміщена по межових знаках згідно чинного законодавства.

Доводи скаржника щодо порушення інсоляції його земельної ділянки та будинку в зв`язку із зведенням відповідачами зазначених споруд, спростовується висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №0617 від 27 серпня 2013 року. Даною експертизою встановлено, що вимоги ДБН чинні на території України, щодо інсоляції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 не дотримані; зведення відповідачем огорожі не впливає на рівень інсоляції будинку за адресою: АДРЕСА_1 і який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 (висота та спосіб облаштування); підмурок не впливає на рух підземних вод, даний рух підземних вод не може викликати руйнацію будинку позивача; підмурок впливає на рух атмосферних опадів (надземних вод) на земельній ділянці позивача; в зв`язку з тим, що позивачем не влаштовано водовідвід атмосферних опадів з господарського двору біля заднього кута прибудови огорожі збирається вода, при цьому вимощення з цегли навколо правого та заднього фасаду прибудови до будинку позивача просіло, маються тріщини до 3 мм в правому фасаді зазначеної добудови.(Т.1 а.с. 124-126)

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів наданих суду та суб`єктивною оцінкою скаржником обставин справи.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

Т.Л. Фетісова: