Справа № 473/4520/18 Головуючий у 1-ї інстанції Лузан Л.В.
Провадження № 22ц/812/145/19 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л.В. зі складанням її повного тексту, по справі

за заявою

ОСОБА_3 про забезпечення її позову

до ОСОБА_4

про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна

спільною сумісною власністю, визнання права на частку в спільно набутому майні

та виділення майна в натурі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, визнати: садовий будинок в СТ «Роднічок»; гараж в АГК «Віраж»; квартиру АДРЕСА_1; грошові кошти та валютні цінності, що знаходяться на розрахункових рахунках та відповідальному зберіганні в ПАТ «Державний ощадний банк України» та АТ «ПриватБанк»; вартість майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Дінар» і ТОВ «Єко-Газ»; медичне обладнання на загальну суму 320 000 грн. - спільною сумісною власністю її та померлого чоловіка, а також визнати за позивачем як співвласником право на ? частку переліченого спільно набутого майна та виділити його частку в натурі.

Одночасно позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, та грошові кошти та валютні цінності, що знаходяться на розрахункових рахунках та відповідальному зберіганні в ПАТ «Державний ощадний банк України» та АТ «ПриватБанк».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено з мотивів, що перелічене нею майно входить до складу спадщини, на яку не видано відповідне свідоцтво, а тому воно не може бути відчужено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність, та ухвалити нову, якою забезпечити поданий нею позов.

У письмовому відзиві на подану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 вважала її доводи необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав достатнім входження спірного майна до кола спадщини, на яку не видано свідоцтво про право на спадок, що на його думку унеможливлює його відчуження.

Проте з такими висновками суду погодитися у повній мірі не можна.

Так, відповідно до змісту статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями статті 150 ЦПК України, встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За роз'ясненнями, викладеними у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги майнового характеру щодо майна, яке за правом на спадщину по закону отримує у власність відповідач ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач ОСОБА_3 посилалася на можливість та загрозу з боку відповідача оформити право власності у порядку спадкування, що зробить в подальшому неможливим виконання судового рішення з реєстрації права власності за позивачем або призведе до затягування вирішення справи по суті.

За такого, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_3 заяви про забезпечення позову є помилковими.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно, грошові кошти або валютні цінності може бути забезпечено тільки за наявності ідентифікуючих ознак цього майна, його місця знаходження та таке інше.

У разі не подання таких відомостей позивачем, останній може їх надати у подальшому, повторно звернувшись з клопотанням, або використати надані йому процесуальні права у відповідності до порядку, визначеному главою 5 ЦПК України.

Отже, підстав для накладення арешту на невідому кількість грошових коштів, які знаходяться на невідомих рахунках банків, та валютні цінності, що можуть зберігатися з невідомих підстав у тих же самих банках, колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви у цій частині за безпідставністю, а саме з інших підстав, ніж відмовлено судом першої інстанції.

Що стосується копій банківських договорів подібного змісту, укладених з померлим ОСОБА_5 та наданих позивачем до суду, то такі копії документів не можуть вважатися належним доказом на підтвердження предмету забезпечення позову, так як строк їх дії закінчився у лютому, березні і червні 2016 року та січні 2017 року, тобто ще за життя спадкодавця.

В той же час колегія суддів вважає частково обґрунтованою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову щодо накладення арешту на квартиру в частині, яку оспорює та бажає отримати на праві власності, тобто в частині ?.

Тому в зв'язку з порушенням судом норм процесуального закону у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової, якою заяву ОСОБА_3 слід задовольнити частково та застосувати заходи забезпечення її позову шляхом накладення арешту на ? частину спірної квартири, що належала померлому ОСОБА_5. В частині вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та валютні цінності слід відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 грудня 2018 року скасувати, та постановити нову, якою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 02, реєстраційний номер майна 12295740, номер запису 8141 в книзі 72, що належала на праві власності ОСОБА_5, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до вирішення справи по суті.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та валютні цінності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова