Справа № 635/2383/19
Провадження № 6/635/145/2019
У Х В А Л А

28 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шинкрчука Я.А.,

секретар судового засідання Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в:

27 березня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 надійшло подання про примусове проникнення до житла боржника, в якому приватний виконавець просить з метою недопущення порушень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» надати дозвіл для примусового проникнення приватного виконавця до житла боржника - ОСОБА_2, зокрема, у будинок №3, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Західна, для реального виконання виконавчого напису №132, виданого 20.01.2015 Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, а саме: житловий будинок №3 з надвірними будівлями, загальною площею 50,80 кв.м., в т.ч. 32,90 кв.м., що розташовані на земельній ділянці, за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Західна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1. Житловий будинок, який на підставі іпотечного договору №31/ZФКВ-07, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4, 28.11.2007 за реєстровим №6064 є забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед правонаступником ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів отриманих від реалізації майна, задовольнивши вимоги Пат «Дельта Банк» у розмірі 358372,66 гривень та 2500,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування вимог подання виконавцем зазначено, що на виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 57980280 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, всього 404177,38 грн з примусового виконання виконавчого напису № 132, виданого 20.01.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, а саме: житловий будинок №3 з надвірними будівлями, загальною площею 50,80 кв.м., в т.ч. - 32,90 кв.м., що розташовані на земельній ділянці, за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Західна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1. Житловий будинок, який на підставі іпотечного договору №31/ZФКВ-07, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 28.11.2007 за реєстровим №6064 є забезпеченням виконання зобовязань ОСОБА_2 перед правонаступником ТОВ "Український промисловий банк" ПАТ "ОСОБА_5. За рахунок коштів отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 358372,66грн. та 2500,00 грн. плату за вчинення виконавчого напису (АСВП № 57980280 постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2019). Постанова про відкриття виконавчого провадження була відправлена сторонам рекомендованим листом 21.02.2019. На вимогу приватного виконавця, протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, в порушення п.3 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження", боржником декларацію про доходи та майно не надано. 20 лютого 2019 року постановою Приватного виконавця було накладено арешт на майно, зазначене у виконавчому написі, а саме: житловий будинок №3 з надвірними будівлями, загальною площею 50,80 кв.м., в т.ч. - 32,90 кв.м., що розташований на земельній ділянці, за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Західна. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на імя боржника зареєстровано право власності на наступне майно: житловий будинок №3 з надвірними будівлями, загальною площею 50,80 кв.м., в т.ч. - 32,90 кв.м., що розташований на земельній ділянці, за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Західна, який знаходиться в іпотеці стягувана. 25 лютого 2019 року боржник не допустив виконавця для проведення виконавчих дій у будинок №3, що розташований за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Західна, що є перешкодою для примусового виконання виконавчого провадження, про що складено відповідний акт приватного виконавця. Таким чином, існують обставини, що ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим . Враховуючи викладене та значущість суми боргу, той факт, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Таким чином, з посиланням на все приведене вище, з огляду на вимоги пункту 4 частини третьої статті 18, пункту 13 частини третьої статті 18 та пункту 2 частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що дії боржника ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим, приватний виконавець звернувся до суду з подання про примусове проникнення на відповідну земельну ділянки,.

В судове засідання приватний виконавець не зявився, розгляд подання просив проводити без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання та додані в його обґрунтування докази, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 знаходиться на виконанні виконавче провадження № 57980280 з примусового виконання виконавчого напису № 132, виданого 20.01.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, а саме: житловий будинок №3 з надвірними будівлями, загальною площею 50,80 кв.м., т.ч. 32,90 кв.м., що розташовані на земельній ділянці, за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Західна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1. Житловий будинок, який на підставі іпотечного договору №31/ZФКВ-07, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 28.11.2007 за реєстровим №6064 є забезпеченням виконання зобовязань ОСОБА_2 перед правонаступником ТОВ "Український промисловий банк" ПАТ "ОСОБА_5. За рахунок коштів отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 358372,66грн. та 2500,00 грн. плату за вчинення виконавчого напису

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В межах вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем були здійснені наступні виконавчі дії.

Так, 20.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №57980280.

У відповідності до сформованої 19.03.2019 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Західна, буд.3, на праві приватної власності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, на підставі договору купівлі-продажу, р.№6055 від 28.11.2007 посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4

Згідно з наданого до суду акту приватного виконавця від 25.02.2019, боржник (ОСОБА_2) 25 лютого 2019 року при примусовому виконанні виконавчого провадження за виконавчим написом №132 виданим 20.01.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, не надала приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 доступ до житлового будинку №3 з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Західна, буд.3. Відповідний акт було складено в присутності ФОП ОСОБА_6 та двох понятих.

Однак, суд звертає увагу, що зазначений акт приватного виконавця не містить відмітки про наявність/відсутність під час його складання: стягувача, боржника.

Згідно пункту 8 розділу I «Загальні положення» Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зі змінами), акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

З огляну на викладене вище, суд не приймає до уваги відомості, які містяться в акті приватного виконавця від 25.02.2019, як доказ недопуску виконавця боржником до житлового будинку, адже його складено без дотримання вимог Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5. Жодних інших доказів на підтвердження факту недопуску виконавця боржником на територію земельної ділянки (до спірного житлового будинку), за ввесь час вчинення виконавчого провадження з огляду на дату його відкриття, подання не містить.

Крім того, суд також звертає увагу, що зазначені матеріали подання не містять документів про отримання боржником вимог про здійснення виходу приватним виконавцем за адресою боржника для здійснення виконавчих дій.

Згідно частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Статтею 30 Конституції України визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно статті 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (справа "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66). У справі "Кайсин проти України" Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обовязкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є не відємною стадією процесу правосуддя.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_2 перешкоджала вільному доступу приватного виконавця до житла. Доданий до подання акт приватного виконавця, вище досліджений, не може вважатися таким доказом, оскільки його форма не відповідає вимогам чинного законодавства. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту умисного створення перешкод з боку ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій приватним виконавцем суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що матеріали подання про примусове проникнення до житла боржника не містять даних про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та перешкоджає вчиненню виконавчих дій.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим та передчасним, оскільки в силу вимог частини другої статті 30 Конституції України проникнення до житла чи іншого володіння є крайньою мірою та одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов'язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння, а тому подання приватного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76-81, 83, 260-261, 353-354, 439 ЦПК України, суд, -

п о с та н о в и в :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її повного складання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складено 01 квітня 2019 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук