Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 569/13962/17

провадження № 61-48301св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року у складі судді Смолій Л. Д. та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Хилевич С. В.,

Шимків С. С., Боймиструк С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»), Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТА-Транспорт» (далі - ТОВ «ВТА-Транспорт»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, пені та трьох процентів річних.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 30 листопада 2016 року

ОСОБА_3 , керуючи тягачем «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі ПСО міста Києва (17 км + 500 м) у напрямку міста Києва, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічну руху, внаслідок чого сталося зіткнення з належними йому на праві власності тягачем «RENAULT MAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у з`єднанні з напівпричепом «KRONE SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .

У результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до звітів від 03 січня 2017 року № 668П та від 04 січня 2017 року

№ 684П, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження тягача «RENAULT MAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 335 260,77 грн та дорівнює різниці між вартістю цьоготранспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП)(416 786,87 грн -

81 526,10 грн). Згідно зі звітами від 12 січня 2017 року № 669П та від 12 січня 2017 року № 685П, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження напівпричепа «KRONE SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 193 836,01 грн, та дорівнює різниці між вартістю цього транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (249 620,00 грн -

55 783,99 грн). Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження належних йому транспортних засобів становить 529 096,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ВТА-Транспорт», як власника джерела підвищеної небезпеки (тягач «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група». Згідно з полісами № АІ/9644725 та № АІ/9644726 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, 30 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0002404,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, яке на дату звернення з позовом не завершено, а тому обставини ДТП не були предметом розгляду у цивільній, господарській або кримінальній справі.

30 березня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» отрималойого заяву про виплату страхового відшкодування, однак у 90-денний строк з дати її отримання, визначений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не прийняв рішення про відмовучи виплату страхового відшкодування, та не виплатив його.

Посилаючись на наведене, та з огляду на те, що прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) є підставою для відшкодування страховиком пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, та індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми, позивач просив: стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» 215 747,45 грн, з яких: 199 000,00 грн - страхове відшкодування, 4 000,00 грн - витрати на проведення експертизи, 8 178,08 грн - пеня, 981,00 грн - три проценти річних, 3 588,37 грн - інфляційні втрати; стягнути з ТОВ «ВТА-Транспорт» різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховими відшкодуванням, що становить 330 096,78 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року позов ОСОБА_1 у частині вимог до ТОВ «ВТА-Транспорт» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 330 096,78 грн залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня

2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» на користь ОСОБА_1 215 747,45 грн, з яких: 199 000,00 грн - страхове відшкодування, 4 000,00 грн - витрати на проведення експертизи, 8 178,08 грн - пеня, 981,00 грн - три проценти річних, 3 588,37 грн - інфляційні втрати.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що страховик у порушення порядку визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у

90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування не прийняв рішення щодо виплати або про відмову у виплаті страхового відшкодування, а тому у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань щодо виплати позивачеві страхового відшкодування, з ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» відповідно до статті 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 625 ЦК України, підлягає стягненню страхове відшкодування, пеня, три проценти річних, інфляційні втрати пов'язані з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, а також витрати на проведення експертизи, у загальному розмірі 215 747,45 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційні скарги ПрАТ «СК «Українська страхова група» залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 30 травня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ПрАТ «СК «Українська страхова група», у якій заявник просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року і постанову Рівненського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування у розмірі 199 000,00 грн (99 500,00 грн за кожен пошкоджений транспортний засіб), суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не врахував, що напівпричіп «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання спірної ДТП перебував у з'єднанні з тягачем «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому страховиком має бути здійснена страхова виплата (регламентне відшкодування) виключно щодо забезпеченого тягача, що узгоджується з положенням пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на наведене, максимальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну позивача унаслідок ДТП, не може перевищувати 99 500,00 грн.

Також вказував на те, що суд першої інстанції не мотивував відхилення, наданих ПрАТ «СК «Українська страхова група» звітів від 03 січня 2016 року № 666К про оцінку тягача «RENAULT MAGNUM440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та від 12 січня 2017 року № 667К про оцінку напівпричепа «KRONE SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та за відсутності доказів на підтвердження ремонту напівпричепа «KRONE SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , безпідставно збільшив розмір оціненої шкоди на розмір податку на додатну вартість.

Оскільки тягач «RENAULT MAGNUM440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричеп «KRONESPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , був оглянутий уповноваженим представником ПрАТ «СК «Українська страхова група», висновок судів попередніх інстанцій про покладення на відповідача обов`язку відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи є помилковим.

Суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільної-правової відповідальності передбаченої законом, тоді як у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження наявності (відсутності) вини ОСОБА_3 у настанні ДТП, а тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє у межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 30 листопада 2016 року

ОСОБА_3 керуючи тягачем «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ТОВ «ВТА-Транспорт», рухаючись по автодорозі ПСО міста Києва (17 км + 500 м) у напрямку міста Києва, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з тягачем «RENAULT MAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у з`єднанні з напівпричепом «KRONE SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що рухався у зустрічному напрямку, власником яких є ОСОБА_4 , під керуванням ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ВТА-Транспорт», як власника тягача «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно з полісами

№ АІ/9644725 та № АІ/9644726. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, за кожним із вказаних полісів становить 100 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, 30 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0002404,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Відповідно до повідомлення Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області

від 27 липня 2017 року № 12294 досудове розслідування триває, кінцеве процесуальне рішення не прийнято.

Унаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду у розмірі

529 096,78 грн, з яких: 335 260,77 грн - вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження тягача «RENAULT MAGNUM440», реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 193 836,01 грн - вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження напівпричіпа «KRONE SPD27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується звітами від 03 січня 2017 року № 668П, від 04 січня

2017 року № 684П, від 12 січня 2017 року № 669П, від 12 січня 2017 року № 685П.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» підлягає задоволеннючастково з таких підстав.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК Україн кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням їх належності та достовірності, у тому числі копії матеріалів кримінального провадження

від 30 листопада 2016 року № 0002404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про наявність винних дій ОСОБА_5 у скоєнні ДТП, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що підтверджується, у тому числі, його письмовими поясненнями від 30 листопада 2016 року у рамках досудового розслідування кримінального правопорушення.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Напівпричіп «SCHMITZ SPR24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є транспортним засобом без власного джерела енергії і здійснював рух лише за допомогою тягача, а саме автомобіля «DAFTE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням винної у ДТП особи.

Системний аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, у разі, якщо ДТП сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою під час буксирування.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судуу постанові

від 07 листопада 2018 року у справі № 163/3008/17 (провадження № 61-38637св18).

Ураховуючи наведене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування за майнову шкоду, завдану напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не грунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки не враховують, що цей причіп перебував у з`єднанні з тягачем «DAFTE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зазначене, не спростовує висновків судів про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, у межах суми

99 500,00 грн, тобто за полісом обов`язкового страхування, яким забезпечено цивільно-правову відповідальність власника тягача «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке не було сплачено страховиком у добровільному порядку, що не позбавляє позивача права на відшкодування заподіяної йому шкоди у повному обсязі з винної особи (власника джерела підвищеної небезпеки).

Відповідно до пункту 36.5. Закону України «Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, інфляційні витрати та три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Ураховуючи наведене та встановивши, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» прострочило виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування поза межами граничного строку (не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), визначеного пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 29 червня 2017 року по 28 серпня 2017 року, що з урахуванням невиплаченого позивачу страхового відшкодування у розмірі 99 500,00 грн, становить 4 679,23 грн, з яких:

4 089,05 грн - пеня, 490,68 грн - три проценти річних, 99,50 грн - інфляційні втрати.

Оскільки з метою відновлення порушеного права позивач поніс витрати на проведення оцінки розміру майнової шкоди, заподіяної належним йому транспортним засобам внаслідок унаслідок ДТП, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_1 4 000,00 грн на відшкодування таких витрат.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, наданих судами попередніх інстанцій, і не спростовують правильність їх висновків. До того ж, переглядаючи законність та обгрунтованість рішень судів попередніх інстанцій у касаційному порядку, Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати їх переоцінку.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування за обома забезпеченими транспортними засобами (як тягачем «DAF TE47XS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так і напівпричепом «SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01») у розмірі 199 000,00 грн, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зміни рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня

2018 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 13 листопада

2018 року, щодо розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Українська страхова група», а також пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат за прострочення його виплати потерпілому, з 215 747,45 грн (199 000,00 грн - страхове відшкодування, 4000,00 грн - витрати на проведення оцінки майнової шкоди, 8178,08 грн - пені, 981,00 грн - три проценти річних, 3 588,37 грн - інфляційні втрати) до 108 179,23 грн (99 500,00 грн - страхове відшкодування, 4000,00 грн - витрати на проведення оцінки майнової шкоди, 4 089,05 грн - пеня, 490,68 грн - три проценти річних, 99,50 грн - інфляційні втрати).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, здійснений судами попередніх інстанцій розподіл судових витрат підлягає зміні шляхом покладення судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, який складає 46,66 проценти від заявлених позовних вимог, а тому відповідач має відшкодувати позивачеві витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1081,76 грн (2 157,48 грн * 50,14 / 100), а позивач повернути відповідачеві 53,34 проценти суми судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної та касаційної скарг, що становить 3 765,43 грн ((3 237,00 * 49,86 / 100) + (4 315,00 * 49,86 / 100), а отже з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягає стягненню 2 683,67 грн на відшкодування судових витрат.

Щодо повороту виконання рішення

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Українська страхова група» просило здійснити поворот виконання оскаржуваних судових рішень, посилаючись на те, що

01 серпня 2018 року відповідачем було виконано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 15980, № 15981, № 15982.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Ураховуючи наведене, заява ПрАТ «СК «Українська страхова група» про поворот виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року підлягає задоволенню частково. Оскільки Верховним Судом змінено рішення судів попередніх інстанцій в частині розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , зменшено загальний розмір відшкодування на суму 107 568,22 грн, зазначена сума у порядку повороту виконання рішення суду першої інстанції, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415, 416, 444 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року змінити.

Зменшити розмір страхового відшкодування стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 з 215 747,45 грн до 108 179,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»2 683,67 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У порядку повороту виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»107 568,22 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко