ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5876/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/1119/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника позивача адвоката Авдєєнка В.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2019 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі № 607/5876/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю Домінанта про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТДВСТ Домінанта, в обґрунтування якого зазначила, що 21 жовтня 2015 року на проспекті Злуки в м. Тернополі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному їй транспортному засобу була завдана шкода. Відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТДВСТ Домінанта.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2019 року позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновку суду щодо повторної неявки представника позивача в судове засідання на 12.07.2019 року, оскільки адвокатом Авдєєнком В.В. 12 липня 2019 року на адресу суду електронною поштою було надіслано заяву з проханням відкласти розгляд даної справи з причини перебування на стаціонарному лікуванні в Тернопільській університетській лікарні, що підтверджується випискою з історії хвороби № 11220. Тому, представник позивача 12 липня 2019 року не з`явився в суд з поважних причин.

Відзив від інших учасників справи на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній. Додатково пояснив, що йому не відома причина, з якої надіслана ним електронною поштою заява не була у встановленому законом порядку зареєстрована й долучена до матеріалів справи. Підписавши заяву електронним підписом, як це передбачено законом, він був впевнений, що така судом прийнята. В інший спосіб він не зміг повідомити суд, оскільки знаходився на лікуванні в реанімаційному відділенні лікарні. Також, біля нього постійно перебувала і його дружина позивач по справі.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 12).

Справа призначалася до розгляду неодноразово.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року в справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 62).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03 квітня 2017 року провадження у справі відновлено та призначено до розгляду на 03 травня 2017 року (а.с. 73).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2017 року повторно призначено судову автотоварознавчу експертизу; на час її проведення провадження в справі зупинено (а.с. 131).

04 квітня 2018 року справу повернуто Тернопільському міськрайонному суду з повідомленням про неможливість проведення експертизи з причини відсутності відповіді на клопотання експерта та квитанції про оплату вартості проведення експертизи (а.с. 138-139).

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення справи з експертної установи судові засідання призначались тричі: на 29 травня 2018 року (а.с. 140), на 13 червня 2019 року (а.с. 141) та на 12.07.2019 року (а.с. 146).

Про день і час розгляду справи на 29 травня 2018 року позивач належним чином не була повідомленою.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про слухання справи на 13 червня 2019 року (а.с. 142), однак у судове засідання не з`явилася.

Довідкою секретаря судового засідання Зубко О.Я. від 13 червня 2019 року розгляд справи було відкладено на 12 липня 2019 року (а.с. 146).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про слухання справи на 12 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 була повідомлена 09 липня 2019 року (а.с. 151), у судове засідання не з`явилася.

Також, в ході апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах даної цивільної справи відсутня інформація про отримання Тернопільським міськрайонним судом вказаного електронного листа з заявою про відкладення розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належно повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини такої неявки та не подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Колегія суддів не може погодитися з висновком Тернопільського міськрайонного суду, як таким, що зроблений без урахування вимог закону та обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06 червня 2019 року при розгляді справи № 760/3301/13-ц

Разом з тим, частиною 5 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за 5 днів до судового засідання.

Дійшовши висновку, що належним чином повідомлений позивач не з`явився у судове засідання без поважної причини, суд першої інстанції не звернув уваги на зміст вищевказаної норми закону й не дав належної правової оцінки тій обставині, що про повторне повідомлення позивача про явку в судове засідання на 12 липня 2019 року мало місце лише за 3 дні до призначеної дати, а не менш як за 5, як це передбачає ч. 5 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів прийшов до безпідставного висновку, що мало місце належне повідомлення позивача про дату проведення судового засідання на 12 липня 2019 року.

Крім цього, та обставина, що чоловік позивача за день до призначеного судового засідання на 12 липня 2019 року попав на стаціонарне лікування в реанімаційне відділення Тернопільської університетської лікарні, що стверджується долученими до апеляційної скарги письмовими доказами (випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 11220 Тернопільської університетської лікарні (а.с. 161)) додатково, на думку колегії суддів, свідчить про неможливість позивача з поважної причини належним чином за 3 дня до призначеного судового засідання підготуватися до участі в судовому розгляді справи.

Отже, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи відомостей про належне повідомлення в розумінні вимог цивільного процесуального закону позивача ОСОБА_1 про час розгляду справи на 12 липня 2019 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність ознак повторності належного повідомлення позивача та, як наслідок про відсутність передбачених законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Долучену апелянтом до апеляційної скарги копію електронного листа надісланого Тернопільському міськрайонному суду 12 липня 2019 року о 08:01 год. її представником з вкладенням файлу, який за його твердженням є заявою про відкладення розгляду справи, призначеної на 12 липня 2019 року з причини неможливості з`явитися в судове засідання за станом здоров`я (а.с. 160) та відомості про отримання якого в матеріалах справи відсутні, колегія суддів до уваги не приймає, як таку, що з урахуванням відсутності ознаки повторності належного повідомлення позивача, правового значення при вирішенні питання з приводу апеляційної скарги, не має.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невідповідності висновку суду в частині доведеності матеріалами справи факту повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, остання, як така що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35 ч. ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п.п. 1, 2, 3; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2019 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 17 грудня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи