КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2571/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/28391/14-ц

07 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Гречківського Євгенія Леонідовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П., у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви зазначав, що у жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23 січня 2015 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов банку було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 490059120 від 17 березня 2008 року станом на 17 серпня 2014 року у розмірі 76 212,38 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 05 лютого 2015 року. Про наявність на розгляді у суді справи за вказаним позовом йому відомо не було, оскільки 05 вересня 2014 року він був мобілізований до Збройних Сил України з направленням до зони проведення АТО та проходив службу до 11 вересня 2015 року.

В кінці вересня 2017 року йому стало відомо про існування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року та що на його виконання було видано виконавчий лист за № 755/28391/14 від 20 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 76 593,44 грн. У виконавчому листі вказано, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем 04 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду.

Вважав, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був виданий 20 квітня 2016 року, тобто після спливу строку пред'явлення його до виконання (до 05 лютого 2016 року), та пред'явлений до виконання 04 жовтня 2016 року.

Посилаючись на вищезазначене, ОСОБА_3 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 755/28391/14 від 20 квітня 2016 року, виданий на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року, яке набрало законної сили 05 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 76 593,44 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 20 квітня 2016 року таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 20 квітня 2016 року у справі № 755/28391/14-ц про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490059120 від 17 березня 2008 року станом на 17 серпня 2014 року у розмірі 76 212,38 грн.; стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судового збору у розмірі по 381.06 грн. з кожного, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Гречківський Євгеній Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав що, задовольняючи заяву, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, так як стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» пропустив строк пред'явлення його до виконання, встановлений частинами 1 та 2 ст. 22 закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2011 року, оскільки до правовідносин щодо примусового виконання рішення суду від 23 січня 2015 року станом на дату розгляду справи мають застосовуватись положення Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2016 року, а не Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2011 року. Посилається на те, що виконавчий лист міг бути пред'явлений стягувачем до виконання протягом трьох років з дня, наступного за днем набрання законної сили заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року, тобто з 06 лютого 2015 року.

Вказував на те, що пропуск строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не є визначеною ч.2 ст.432 ЦПК України «іншою причиною» визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також зазначав, що суд в мотивувальній частині ухвали помилково надав правову оцінку рішенням, діям чи бездіяльності державного виконавця, оскільки заява ОСОБА_3 не стосується оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і суд першої інстанції, в порушенні вимог ч. 13 ЦПК України, вийшов за межі вимог заявника.

Звертав увагу суду на те, що 06 листопада 2017 року заявник подав заяву в якій, просив суд повернути подану заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, без розгляду. В цей же день суд постановив ухвалу про повернення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявнику. Отже, всупереч вимогам процесуального законодавства, розгляд справи продовжився судом фактично у відсутність самої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, при цьому суд в оскаржуваній ухвалі не надав жодного пояснення цій обставині.

05 лютого 2019 року ОСОБА_3 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства " Альфа-Банк" Гречківського Євгенія Леонідовича залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року - залишити без змін. Зазначав що, задовольняючи його заяву, суд першої інстанції обгрунтовано посилався на те, що банком був пропущений строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, а матеріали справи не містять доказів того, що банк звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку пред"явлення виконавчого листа до виконання. Ухвала суду є законною та обгрунтованою. Посилався на те, що рішення суду про стягнення заборгованості від 23.01.2015 року набрало законної сили 05.02.2015 року, а тому строк пред"явлення виконавчого листа до виконання у даній справі закінчився 06.02.2016 року, а виконавчий лист був отриманий стягувачем вже після закінчення вказаного строку - 20.04.2016 року і пред"явлений до виконання 04.10.2016 року, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність застосування у даному випадку Закону України "Про виконавче провадження" у редакції 2016 року, а не в редакції 2011 року є безпідставними, так цей закон набув чинності 05.10.2016 року. Не грунтуються на фактичних обставинах справи і доводи скарги про розгляд судом заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була повернута судом першої інстанції заявнику ухвалою від 06.11.2017 року, так як вказаною ухвалою заявнику було повернуто судом заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від 06.10.2017 року. У даному провадженні предметом судового розгляду була заява від 30.10.2017 року.

В судове засідання представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» не з"явився, про день та час слухання справи банк повідомлений у встановленому законом порядку. 05.02.2019 року від представника банку адвоката ОСОБА_5 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилась, про день та час слухання справи судом повідомлялась у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490059120 від 17 березня 2008 року станом на 17 серпня 2014 року у розмірі 76 212,38 грн. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі по 381,06 грн. з кожного.

20 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі № 755/28391/14-ц.

13 вересня 2016 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вержбіцьким Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52180101 по виконанню виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого 20 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва.

В межах виконавчого провадження № 52180101 державним виконавцем було також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 13 вересня 2016 року - постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачеві з підстав того, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з"ясувати місце проживання боржника, у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З копії виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого 20.04.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва вбачається наявність у ньому завіреного печаткою запису державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі ч.1 ст.47 Закону України " Про виконавче провадження"- 29 вересня 2016 року.

04 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ з заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 20 квітня 2016 року.

04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби с. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріною А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/28391/14, виданого 20 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва

В подальшому державним виконавцем вчинялись дії щодо встановлення джерел отримання доходів та наявності майна боржника ОСОБА_3

23.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 В цей же день було винесено постанову про розшук майна боржника.

19.09.2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного управління державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Федоріною Анастасією Михайлівною було надано доручення Бучанському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції провести виконавчі дії щодо опису та арешту майна, а саме: транспортного засобу марки КІА СЕЕD, державний номерний знак НОМЕР_1, колір чорний.

Вказане доручення було виконане і до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва 26.09.2017 року надійшла постанова державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кудрановського Ю.В. від 20.09.2017 року про опис та арешт майна ( коштів) боржника - автомобіля марки КІА СЕЕD, державний номерний знак НОМЕР_1, колір чорний.

06.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб"єкта оціночної діяльності.

23.10.2017 року до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва надійшов звіт про оцінку майна - автомобіля марки КІА СЕЕD, державний номерний знак НОМЕР_1.

20.10.2017 року в.о. начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Шеремет Ю.М. направив Державному підприємству "СЕТАМ" заявку на реалізацію арештованого майна ВП 52526371.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного управління державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві Федоріної Анастасії Михайлівни від 20.12.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/28391/14, виданого 20.04.2016 року про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа Банк" в розмірі 76 593,44 грн. закінчено. Борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження погашено за рахунок реалізації транспортного засобу.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист № 755/28391/14-ц про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості, виданий та пред"явлений до виконання після закінчення визначеного Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції на час вчинення дії) річного строку пред"явлення цього листа до виконання, а тому наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_3

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час видачі виконавчого документа) виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили (далі - Закон).

Згідно з пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Строки, зазначені у частині першій статті 22 Закону, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша статті 25 Закону).

За змістом положень статті 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статті 18 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За встановленими у справі обставинами, перше пред'явлення виконавчого документу до виконання відбулось на підставі заяви стягувача від 07.09.2016 року, поданої до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області. 13.09.2016 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вержбіцьким Д.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

13.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вержбіцького Д.В. від 13.09.2016 року виконавчий документ № 755/28391/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м.Києва 20.04.2016 року повернутий стягувачу та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред"явлений до виконання в строк до 13.09.2017 року.

З копії виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого20.04.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва вбачається наявність у ньому завіреного печаткою запису державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі ч.1 ст.47 Закону України " Про виконавче провадження"- 29 вересня 2016 року.

З матеріалів справи та пояснень заявника і його представника в суді апеляційної інстанції вбачається, що дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вержбіцького Д.В. щодо відкриття виконавчого провадження 13.09.2016 року за виконавчим листом № 755/28391/14-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 20.04.2016 року, не оскаржувались.

Отже, з пред'явленням виконавчого листа до виконання 13.09.2016 року відбулось переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який почав свій перебіг спочатку з наступного дня після отримання стягувачем повернутого виконавчого листа.

Повторно виконавчий лист № 755/28391/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 20.04.2016 року був пред"явлений стягувачем до виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ 04.10.2016 року.

Отже, друге пред'явлення виконавчого документа до виконання відбулось 04.10.2016 року, тобто у межах строку, визначено статтею 22 Закону, тому строк першого пред'явлення виконавчого листа до виконання не має правового значення та, відповідно, не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню після того, як виконання за таким виконавчим листом вже відбувалось.

Аналіз змісту статті 432 ЦПК України дає підстави для висновку, що виконавчий лист, який було пред'явлено до виконання, не може бути в майбутньому після його повернення визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав пропуску строку, якщо протягом його виконання такої вимоги будь-ким із учасників виконавчого провадження не заявлялось. Виконавчий лист, який перебував на виконанні, може бути визнано таким, що не підлягає виконанню з інших підстав, а не з підстав пропуску строку для пред'явлення вперше.

Вищевикладене свідчить про те, що рішення суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на стадії його другого своєчасного пред'явлення після переривання строку, є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції та про невідповідність їх вимогам матеріального права колегія суддів вважає обгрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 13 ЦПК України, вийшов за межі заявлених заявником вимог, так як судом було розглянуто заяву ОСОБА_3 в межах зазначених в ній доводів. Проте, вказаним доводам судом першої інстанції була надана невірна правова оцінка.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що в супереч вимогам процесуального законодавства розгляд справи продовжився судом першої інстанції у відсутність самої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була повернута судом ухвалою від 06 листопада 2017 року, при цьому суд в оскаржуваній ухвалі не надав жодного пояснення цій обставині, колегія суддів враховує наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування постанов державного виконавця та зобов'язання вчинити дії. (том. 1 а.с. 61-63)

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 06 жовтня 2017 року вищезазначена заява була зареєстрована в провадженні № 6/755/836/17. (том 1 а.с. 64)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування постанов державного виконавця та зобов'язання вчинити дії, залишено без руху. Надано строк для подання двох окремих заяв, а саме: заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та окрему скаргу на дії державного виконавця.

30 жовтня 2017 року, на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була зареєстрована у провадженні № 6/755/892/17.

06 листопада 2017 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про повернення поданої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повернуто заявнику.

З ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року вбачається, що суд розглядав заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у провадженні № 6/755/892/17 (том 1 а.с. 190-192).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду для продовження розгляду.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року було повернуто заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка надійшла до суду 06 жовтня 2017 року, та була зареєстрована в провадженні № 6/755/836/17, а в подальшому суд розглядав заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була подана до суду 30 жовтня 2017 року та зареєстрована у провадженні № 6/755/892/17.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в супереч вимогам процесуального законодавства розгляд справи продовжився у відсутність самої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була повернута судом ухвалою від 06 листопада 2017 року, є необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Гречківського Євгенія Леонідовича підлягає частковому задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду м.Києва 02 листопада 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м.Києва 20.04.2016 рокутаким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 432, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Гречківського ЄвгеніяЛеонідовича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва 02 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 755/28391/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м.Києва 20.04.2016 року таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постановискладено08 лютого2019 року.

Головуючий Суддя