ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

05 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 2-1879/10

провадження № 22-ц/818/217/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкова О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» Перепелиці Валентини Миколаївни про витребування доказів у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року , постановлену в складі судді Подус Г.С., -

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій з урахуванням уточнених у липні 2018 року вимог, просив поновити йому строк на оскарження дій державного виконавця, визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо відкриття виконавчого провадження № 55393614 неправомірними, скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 14 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про накладення арешту на майно боржника, його кошти, стягнення витрат виконавчого провадження, про розшук майна, звернення стягнення на заробітну плату, скасувати заходи забезпечення виконання рішення у вигляді обмеження його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо відкриття виконавчого провадження №55393614 неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 14 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55393614. В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Українська металургійна компанія» - Юрченко О.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленої ОСОБА_2 скарги відмовити.

В судовому засіданні представник ТОВ «Українська металургійна компанія» Перепелиця В.М. заявила клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати від Управління справами Верховної Ради України докази на підтвердження статусу ОСОБА_2, а саме, наявність у цієї особи дійсного статусу народного депутата України та посадової особи Верховної Ради України; зобов'язати Міністерство юстиції України подати Харківському апеляційному суду письмові пояснення з наступного питання, а саме: чи підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчі провадження, за якими боржниками виступають народні депутати України, зокрема, виконавче провадження № 55393614, боржником у якому є ОСОБА_2; витребувати від Національного агентства з питань запобігання корупції належним чином засвідчені копії: письмових пояснень суб'єкта декларування ОСОБА_2, що надавалися ним Національному агентству з питань запобігання корупції при здійсненні повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік та 2016 рік, поданих ОСОБА_2, народним депутатом України VІІІ скликання, підтвердження автентичності декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, поданої ОСОБА_2, народним депутатом України VІІІ скликання, що надавалася ОСОБА_2 Національному агентству з питань запобігання корупції та декларації, що міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК).

Оскільки представником ТОВ «Українська металургійна компанія» зазначені клопотання в суді першої інстанції заявлені не були, пояснення Міністерства юстиції України не є допустимим доказом у справі, наявністю у боржника у виконавчому провадженні статусу народного депутата або посадової особи Верховної Ради України скарга на дії державного виконавця та відзив на неї не обґрунтовувався, колегія суддів дійшла висновку про відсутність встановлених законом підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 367 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» Перепелиці Валентини Миколаївни про витребування доказів відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

' О.Ю. Тичкова