Провадження № 22-ц/801/1066/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 рокуСправа № 127/30221/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Вохмінової О. С. від 05 березня 2019 року (повний текст рішення складено 15 березня 2019 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину, -

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду цим позовом, за яким просила:

- стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття;

- стягувати з ОСОБА_2 кошти на її утримання (аліментів) в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 23 лютого 2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у якому у них народився син ОСОБА_3 На тепер ОСОБА_2 проживає окремо, сімейних стосунків з нею та дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає.

При визначенні розміру аліментів виходила із того, що ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має, а тому має можливість працювати та утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років та дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неї в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 27 листопада 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фінансово-кредитна компанія «Лев» (далі ТОВ «Виробничо-комерційна фінансово-кредитна компанія «Лев»), а тому з урахуванням часткового визнання ним позову, обов`язку батька утримувати малолітню дитину та дружину, вважав достатнім і розумним розміром аліментів 1/4 частку усіх видів його заробітку (доходу) на дитину та 1/6 частку усіх видів його заробітку (доходу) на дружину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду в частині визначення розміру аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років і ухвалити в цій частині нове рішення про повне задоволення її позовних вимог.

В частині визначення розміру аліментів на дитину рішення не оскаржується.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом не було взято до уваги те, що 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 є мізерними коштами. Вона ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

06 травня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 23 лютого 2018 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с. 5), у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а. с. 6), який на тепер проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 9 - 10).

ОСОБА_2 працює в ТОВ «Виробничо-комерційна фінансово-кредитна компанія « Лев », загальна сума його доходу за період з 3 по 4 квартал 2018 року становила 166115 грн 90 к. (а. с. 54).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Оскільки малолітній син проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини, який має постійну роботу та регулярний заробіток, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на її утримання (аліментів), розмір яких визначив з урахуванням принципів справедливості, розумності і добросовісності (стаття 3 Цивільного кодексу України).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що такий розмір аліментів є занадто малим для забезпечення потреб позивачки з огляду на таке.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII (далі Закон№ 2246-VIII) на момент розгляду справи встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1841 грн 00 к.

З довідки про доходи від 21 лютого 2019 року видно, що заробіток ОСОБА_2 за 3 - 4 квартал 2018 року (тобто за 6 місяців) становив 166115 грн 90 к., відповідно за 1 місяць середній заробіток відповідача склав 27685 грн 98 к., 1/6 частка якого складає 4614 грн 33 к., тобто більше ніж у двічі перевищує прожитковий мінімум на працездатних осіб, встановлений Законом № 2246-VIII.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді підпис Т. Б. Сало

підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк