ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/1919/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Проскурняка І.Г., дата складання повного тексту невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 23.05.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилися: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки сторони проживають окремо, діти перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, просила позов задовольнити.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів роз'єднано в окреме провадження.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяця, до досягнення ними повноліття, починаючи з 25.09.2018 року

Провадження №22-ц/794/82/19 Категорія 50

Стягнуто ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. на користь позивача.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати частково та стягнути з нього на утримання дітей аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), а в частині стягнення судових витрат в сумі 2500 грн. відмовити. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що погоджується з тим, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, однак враховуючи прожитковий мінімум станом на листопад 2018 року для дитини відповідного віку вважає, що суд помилково прийняв рішення про стягнення ? частин від усіх видів заробітку.

Крім наведеного, апелянт не погоджується з розміром стягнутих з нього витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн., оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок витрат адвоката виконаний з урахуванням підготовки цивільного позову про розірвання шлюбу, а щодо розрахунку на правову допомогу по аліментам, то такий розрахунок відсутній.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23.05.2012 року зареєстрували шлюб і є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження дітей (а.с.8-10).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 відвідує ДНЗ №2 комбінованого типу «Посмішка» з 01.09.2017 року (а.с.12).

Згідно довідки Чернівецького прикордонного загону ДПС України №258 від 06.08.2018 року ОСОБА_2 є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, яке складає з січня 2018 року по серпень 2018 року 97 395,94 грн. (а.с.16-17).

Відповідно до ч.1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 3 ст.183 СК України передбачає, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на кожну дитину, суд першої інстанції вірно визначився з обов'язком батька утримувати неповнолітніх дітей, однак не врахував всі обставини справи, не надав оцінку матеріальному становищу платника аліментів та не врахував, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Отже, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги те, що відповідно до закону розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, керуючись нормами матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що призначений розмір аліментів є значно більшим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів.

Відносно доводів апелянта про безпідставне стягнення з нього на користь позивача 2500 грн. витрат на правову допомогу колегія зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися професійною правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір про надання юридичної допомоги від 27.07.2018 року, згідно акту виконаних робіт №1 від 21.09.2018 року адвокат надав, а клієнт отримав послуги правової допомоги, а саме: підготовка, подання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, участь в судових засіданнях, в тому числі: надання адвокатського запиту, друк позовної заяви, ксерокопії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників процесу, направлення до суду, що складало 5000 грн., які оплачені ОСОБА_1 згідно квитанції №18 від 21.09.2018 року (а.с.18-20).

З цих підстав суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 2500 грн. витрат на правову допомогу виходячи з складності справи та виконаних адвокатом робіт, час, витраченого адвокатом на судові засідання, а тому доводи апелянта, що розрахунок витрат адвоката виконаний з урахуванням підготовки цивільного позову лише про розірвання шлюбу є безпідставним та спростовується належними доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пп.1, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/