Головуючий у І інстанції Мазка Н.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 38 591 грн. 53 коп., а також понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що 26.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, натомість відповідач ОСОБА_1 не надававбанку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 60 100 грн. 99 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 9 968 грн. 96 коп., заборгованості по відсоткам в розмірі 48 582 грн. 03 коп., заборгованості за пенею в розмірі 1 550 грн. 00 коп., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 813 грн. 88 коп. Від даної суми заборгованості позивач відняв суму заборгованості у розмірі 23 823 грн. 34 коп., стягнуту з відповідача на користь позивача рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04.09.2014 року, та остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 38 591 грн. 53 коп. заборгованості.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02серпня2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2007 року у розмірі 36 277 грн. 65 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04.09.2014 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 26.12.2007 року було припинено дію договору, і нарахування після цього рішення кредитором процентів, пені та штрафів, передбачених умовами договору, є незаконним.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (38 591 грн. 53 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 26.12.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердивсвою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між нимта Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Заяві(а.с.13).

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку).

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.52 Договору).

Також встановлено, що відповідач не виконувавналежним чином свої зобов`язання за договором, за яким в результаті цього виникла заборгованість, в зв`язку із чим ПАТ КБ «ПриватБанк» у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04.09.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 823 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 9 968 грн. 96 коп., заборгованості по процентам в розмірі 11 893 грн. 74 коп., заборгованості по комісії в розмірі 350 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 110 грн. 64 коп. (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався наданим йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом на дострокове стягнення суми заборгованості, звернувшись з відповідним позовом до Макарівського районного суду Київської області, рішенням якого від 04.09.2014 року повністю задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 23 823 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 9 968 грн. 96 коп., заборгованості по процентам в розмірі 11 893 грн. 74 коп., заборгованості по комісії в розмірі 350 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 110 грн. 64 коп. (а.с.6).

Ухваленням судом першої інстанції рішення від 04.09.2014 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі, який існував на момент звернення до суду, фактично було припинено дію укладеного між сторонами договору, в зв`язку із чим кредитор втратив право нараховувати боржнику грошові суми, передбачені умовами договору - проценти, комісію та штрафи. При цьому, кредитор має право вимагати від боржника сплати сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції вищенаведеним обставинам не дав належної оцінки і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів, комісії та штрафів, передбачених умовами укладеного між сторонами договору, дія якого була припинена ухваленням судового рішення від 04.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року- скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2, ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: