ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/3692/18

провадження № 22-ц/4809/365/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Дуковського О. Л., Черненка В. В.,

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2018 рокуу складі судді Павелко І.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Зазначала,що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2012 року розірвано. У шлюбі народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 квітня 2029 року. Донька часто хворіє, на обстеження дитини, на придбання ліків вона витрачає значну частину коштів, крім того донька навчається в музичній школі грі на фортепіано, у зв?язку з чим вона понесла витрати на оплату навчання та на придбання музичного інструменту, його налаштування, доставку за місцем проживання дитини. За період з 2015 року на лікування доньки нею витрачено 20 278,35 грн., на розвиток творчих здібностей доньки - 5610 грн., а всього 25888,35 грн..

Оскільки відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах на дитину, просила суд стягнути з нього половину фактично понесених нею додаткових витрат в сумі 12 944 грн. 18 коп. (а.с. 1-3).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що витрати позивача на придбання ліків та обстежень за період з 2015 року в сумі 20 278,35 грн. та оплата за навчання в Кіровоградській дитячій школі мистецтв в розмірі 5 610 грн. не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, і повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача та витрат позивача на утримання доньки (а.с. 183-184).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Суд неналежно оцінив надані нею докази, вважає, що понесені нею витрати на розвиток здібностей і лікування дитини, мають бути стягнуті з відповідача відповідно до ст. 185 ЦПК України, як додаткові витрати на дитину (а.с. 190-191).

22 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження (а.с. 194), ухвалою суду від 08 січня 2019 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 201).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що понесені позивачем витрати не є додатковими витратами на дитину і не підлягають стягненню. Позивачем не надано доказів на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину. Чеки на придбання ліків суперечливі, не підтверджено що ці ліки пішли на лікування доньки. Він вдруге одружився і має на утриманні малолітню дитину, а тому не має змоги сплачувати додаткові витрати на дитину (а.с. 207-212).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримала доводи апеляційної скарги, а відповідач заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2012 року. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір?ю.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття, тобто до 20 квітня 2029 року.

На підставі виданого вказаним судом виконавчого листа про примусове стягнення аліментів, здійснюється стягнення аліментів Знам'янським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби за місцем роботи відповідача у Фермерському господарстві «Федотов» (с. Зелений Гай Знам'янського району Кіровоградської області).

Позивач працює у Центральноукраїнському національному технічному університеті. Згідно довідки ЦНТУ у 2017 році заробітна плата склала 4821 грн.12 коп. на місяць, а у 2018 році - 5972 грн.94 коп. (а.с.143). Також працює за сумісництвом у Кіровоградському будівельному коледжі, отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 1968 грн.21 коп. (а.с.144).

Відповідач працює у Фермерському господарстві «Федотов» інженером - механіком, отримує заробітну плату в сумі 4 000 грн. (а.с.163,164). 14 липня 2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.165). У шлюбі народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.166).

Заборгованість по сплаті аліментів на доньку ОСОБА_3, у відповідача відсутня.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що через ваду серця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 мала встановлену інвалідність, внаслідок чого потребувала проходження щорічних медичних оглядів та платних консультацій в лікарні їм. М.М.Амосова у м. Києві.

Позивач отримувала допомогу на дитину з інвалідністю в розмірі 949 грн. (а.с.43,44

Дитина часто хворіє на респіраторні захворювання, має схильність до ларингітів та бронхітів, що супроводжується бронхообструкцією (а.с.19).

Згідно витягу з виписки із медичної карти амбулаторного хворого, наданої сімейним лікарем, ОСОБА_3 за останні три роки перебувала на стаціонарному лікуванні з 02 серпня 2015 року по 04 серпня 2015 року з діагнозом: ГРВІ, ацетонемічний синдром; 24 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року з діагнозом обструктивний бронхіт; з 28 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року - гострий тонзиліт; з 07 липня 2016 року по 22 липня 2016 року - гострий тонзиліт; з 27 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року - обструктивний бронхіт; з 27 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року - пневмонія; з 07 березня 2017 року по 11 березня 2017 року - ГРВІ, ацетонемічний синдром; з 18 грудня 2017 року по 25 грудня 2017 року : ГРВІ, ацетонемічний синдром. Зверталась до лікаря з приводу ГРВІ - 4 рази, загострення хронічного тонзиліту - 2 рази.

Лікувалась амбулаторно з приводу ГРВІ - з 12 грудня 2015 року по 23 грудня 2015 року; з 21 березня 2016 року по 25 березня 2016 року; з 04 травня 2016 року по 22 травня 2016 року та з 23 березня 2017 року по 02 квітня 207 року (а.с.29).

Вказані обставини також підтверджені випискою з медичної картки (а.с.95), епікризами (а.с.71,82, 88,) випискою з історії хвороби (а.с.75), довідками лікаря (а.с.60).

На підтвердження витрат на лікування дитини позивачем надані копії товарних чеків та квитанцій (а.с.21-28,30-37,49,52,53,55,61,62,63,67-69,70,76,77,78,79,80,81,86,87,93,94,96,98,99,100-106,114), що свідчить про фактично понесені нею витрати на лікування дитини на загальну суму 14 261 грн.34 коп..

При цьому товарні чеки містять найменування лікарських засобів, які співпадають з рекомендаціями лікарів, їх вартість, а також відтиски штампів про їх оплату.

Отже ці витрати на дитину зумовлені особливими обставинами, а саме необхідністю її лікування, тому є додатковими витратами на дитину..

Витрати позивача на діагностичні послуги, на квитки для проїзду потягом до м. Києва та у зворотньому напрямку, забір аналізів та придбання приборів для аналізів, благодійні внески, не є витратами, які зумовлені особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України (а.с. 31,39,43,47,54,45,46,54,56,83), тому вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на оздоровлення дитини на морі в с. Лугове у 2017 році (а.с.115), оскільки не встановлено, що ці витрати на літній відпочинок дитини зумовлені особливими обставинами.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається в Кіровоградській дитячій школі мистецтв відділу культури і туризму Міської ради міста Кропивницького з 01 вересня 2016 року по класу фортепіано. Дитина обдарована, є багаторазовим переможцем Всеукраїнських та міжнародних конкурсів, які є платними.

Протягом 2017-2018 навчального року дитина приймала участь у Всеукраїнському фестивалі-конкурсі «Сходинки до майстерності», 91-му Всеукраїнському конкурсі-фестивалі «Зоряні мости», ХУІІІ Всеукраїнському конкурсі молодих піаністів ім. Г. Нейгауза, УІІ Міжнародному фестивалі-конкурсі дитячої та юнацької творчості «Світ у твоїх долонях», у Міжнародному дитячому фестивалі-конкурсі мистецтв «Соняшник», Міжнародному фестивалі-конкурсі класичної музики, пісні, танцю та декоративно-прикладного мистецтва «Талановиті діти України», на що було витрачено позивачем 2120 грн. (а.с.117,118-137).

Крім того, позивачем здійснено оплату за навчання в дитячій школі мистецтв за 2016, 2017 навчальні роки та за період з лютого по травень 2018 року в загальній сумі 1290 грн. (а.с.116).

Ці витрати позивача на загальну суму 3410 грн. (2120+1290) зумовлені необхідністю розвитку музичних здібностей дитини, тому є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України.

Докази на придбання музичного інструменту, на доставку фортепіано з м. Помічної до м.Кропивницький, на налаштування інструменту, позивачем не надано.

За таких обставин належними та допустимими доказами підтверджується, що позивач понесла в період з 2015 -2018 роки додаткові витрати на дитину в сумі 17671 грн.34 коп., з яких:14261 грн.34 коп. на лікування та 3410 грн. на розвиток творчих здібностей дитини.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд допустив порушення норм процесуального права, то відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову частково.

Вимоги про стягнення з відповідача половини суми, витраченої позивачем на додаткові витрати на дитину є обгрунтованими, оскільки СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 1/2 частину від доведених під час розгляду справи фактично понесених додаткових витрат на дитину в сумі 8 835 грн.67 коп. (17 671 грн.34 коп.:1/2).

Доводи відповідача про те, що він має на утриманні малолітнього сина, невеликий заробіток, не є підставою для відмови у частковому задоволенні позову.

За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судовго збору, то з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог за подання позовної заяви в сумі 481 грн.16 коп. (704,80 грн.х68,27 %.) та за подання апеляційної скарги в сумі 721 грн.75 коп. (704,80 грн.х 150 %=1057,20 грн. х68,27 %), всього 1202 грн.91 коп..

Керуючись ст. 268, п. 2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2018 рокускасувати.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) додаткові витрати на дитину в сумі 8 835 грн.67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 481 грн 16 коп. за подачу позовної заяви та 721 грн. 75 коп. за подачу апеляційної скарги, а всього 1202 грн. 91 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді О. Л. Дуковський

В. В. Черненко