КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3422/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/20440/18

07 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенка Д.Р.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Колесника О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради «Київська міська державна адміністрація», Обслуговуючий кооператив Садово-дачне товариство «Стадне», ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Київської міської ради VIIIскликання VI сесії від 12 липня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради «Київська міська державна адміністрація», Обслуговуючий кооператив Садово-дачне товариство «Стадне», ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року, в якому просила визнати недійсним рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року (справа № А-25025) в частині передання громадянці та члену Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне» ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1055 га за адресою: АДРЕСА_1 згідно пункту № 44 додатку № 1 вказаного рішення для ведення колективного садівництва в мікрорайоні Осокорки у Дарницькому районі міста Києва за рахунок земель, що перебувають в оренді Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне».

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням профкому Київського радіозаводу від 10 грудня 1991 року їй було надано дозвіл на користування земельною ділянкою в розмірі 0, 1055 га в урочищі Осокорки колгосп ім. Щорса Броварського району (згодом вказана земельна ділянка була передана Дарницькому району м. Києва). Розподіл земельних ділянок проводився на підставі рішення профкому Київського радіозаводу від 10 грудня 1991 року у списку до якого вказано і ОСОБА_3 З цього часу вона постійно та добросовісно користувалась вказаною земельною ділянкою, живе на ній та займається городництвом. Земельна ділянка огороджена металевим парканом, на ній встановлений вагончик, який обладнаний всім необхідним для проживання. Вона заклала бетонний фундамент під будівництво садового будинку, посадила фруктовий сад, збудувала свердловину для води, встановила генератор для виробництва струму, насос для поливу, дерев"яну альтанку, туалет із силікатної цегли, каркас із металевих труб, теплицю, металеву шафу і багато іншого.

У липні 2018 року їй стало відомо про те, що 12 липня 2018 року Київською міською радою VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року (справа № А-25025) було прийнято рішення про передачу земельних ділянок, що перебувають в оренді обслуговуючого кооперативу садово-дачного товариства «Стадне» громадянам та членам кооперативу у приватну власність для ведення колективного садівництва у мікрорайоні Осокорки у Дарницькому районі міста Києва та внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 44 додатку № 1 до рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1055 за адресою: АДРЕСА_2 надано громадянці ОСОБА_2, а не позивачу, яка з моменту її отримання у 1991 році там проживає та обробляє вказану земельну ділянку, була членом Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне», сплачувала внески та виконувала покладені на неї обов'язки, мала виписану книжку члена товариства. Вважала, що дії Київської міської ради щодо передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, яка була у користуванні позивача є незаконними.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд задовольнити її позов.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. Просила накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1055 за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (оформлення права власності) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1055 за адресою: АДРЕСА_2, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову зможе утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Зазначала, що на сайті «OLX» з'явилося оголошення про продаж десяти земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки у Дарницькому районі м. Києва, серед яких також продавалася земельна ділянка площею 0, 1055 га за адресою: АДРЕСА_2 та було викладено фото земельної ділянки, якою вона користується. Після її звернення до голови Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне» та до Департаменту земельних ресурсів КМДА вказане оголошення було видалене з сайту.

15 жовтня 2018 року до неї підходили незнайомі їй люди та цікавилися чи не продає вона свою земельну ділянку, при цьому вони показали їй оголошення в мережі Інтернет про продаж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за 27 000,00 доларів США.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1055 га та за адресою: АДРЕСА_2.

В решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду про забезпечення позову є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права, порушує її право власника майна на мирне володіння своїм майном. Зазначала, що до матеріалів справи не було додано жодних доказів щодо наявності відповідної сформованої земельної ділянки позивача, як об'єкту цивільного обороту, доказів, що у позивача могло виникнути право власності, право користування чи будь-яке інше право, що має бути захищене у судовому порядку; доказів конкретного місця розташування на місцевості земельної ділянки позивача; співвідношення земельної ділянки позивача та ділянки стосовно якої ухвалою суду встановлено обтяження, виникнення та наявності у позивача права користування чи права власності на земельну ділянку (у порядку визначеному чинним на відповідний період часу законодавством України), що має бути захищене у судовому порядку. Таким чином, заява про забезпечення позову та ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та вимогах процесуального права.

Вказувала на те, що відсутність арешту земельної ділянки не утруднить виконання можливого рішення суду про визнання недійсним рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року (справа № А-25025) в частині передання громадянці та члену Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне» ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Звертала увагу суду на те, що у відповідача у справі Київської міської ради немає жодних прав на вказану земельну ділянку, з урахуванням чого відповідні заходи забезпечення позову є такими, що суперечать приписам статті 150 ЦПК України та підлягають скасуванню.

Вважала, що ухвала про забезпечення позову порушує право власності апелянта на нерухоме майно, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

05 лютого 2019 року до апеляційного суду поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 в якому він просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5. Посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження її права користування вказаною земельною ділянкою, так як таким доказом є копія рішенням профкому Київського радіозаводу від 10 грудня 1991 року на підставі якого їй було надано дозвіл на користування земельною ділянкою в розмірі 0, 1055 га в урочищі Осокорки колгосп ім. Щорса Броварського району (згодом вказана земельна ділянка була передана Дарницькому району м. Києва). Розподіл земельних ділянок проводився на підставі рішення профкому Київського радіозаводу від 10 грудня 1991 року у списку до якого вказано і ОСОБА_3 З 1991 року і до сьогодні вона користується вказаною земельною ділянкою. Безпідставними вважає доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказу сформованої земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивачки, так як вказана ділянка має чіткі межі на місцевості, площу 0,1055 га за адресою: АДРЕСА_3, вона обнесена парканом. Цю ж ділянку за цією ж адресою було надано у власність ОСОБА_2 Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 вже не є власником вказаної земельної ділянки, так як 01.11.2018 року вона продала її ОСОБА_7, а тому її права вказаним забезпеченням жодним чином не порушуються.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 та Обслуговуючого кооперативу Садово-дачне товариство "Стадне" адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача Київської міської ради, представник Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради «Київська міська державна адміністрація», Обслуговуючий кооператив Садово-дачне товариство «Стадне», ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Київської міської ради, в якому просила визнати недійсним рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року (справа № А-25025) в частині, передання громадянці та члену Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне» ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1055 га за адресою: АДРЕСА_1 згідно пункту № 44 додатку № 1 вказаного рішення для ведення колективного садівництва в мікрорайоні Осокорки у Дарницькому районі міста Києва за рахунок земель, що перебувають в оренді Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне».

25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1055 за адресою: АДРЕСА_2, та забороною будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (оформлення права власності) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,1055 за адресою: АДРЕСА_2.

30 жовтня 2018 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, накладаючи арешт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1055 за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 149,150 ЦПК України, посилався на те, що предметом спору рішення Київради про надання у власність вказаної земельної ділянки, а тому таке забезпечення є співмірним заявленими вимогами. Зазначав про наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення або неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову та невжиття вказаних заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Так відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради «Київська міська державна адміністрація», Обслуговуючий кооператив Садово-дачне товариство «Стадне», ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Київської міської ради VIII скликання VI сесії від 12 липня 2018 року в частині передання громадянці та члену Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне» ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1055 га за адресою: АДРЕСА_1 згідно пункту № 44 додатку № 1 вказаного рішення для ведення колективного садівництва в мікрорайоні Осокорки у Дарницькому районі міста Києва за рахунок земель, що перебувають в оренді Обслуговуючого кооперативу Садово-дачного товариства «Стадне». На обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що сказана земельна ділянка була надана їй у користування в 1991 році, а тому безпідставно була передана у власність ОСОБА_2 і рішення Київради в цій частині є незаконним, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку, таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність арешту земельної ділянки жодним чином не впливатиме на виконання можливого рішення суду про визнання недійсним рішення Київради, колегія суддів відхиляє, так як відсутність арешту може призвести до відчуження вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 іншій особі до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала про забезпечення позову порушує право власності апелянта на нерухоме майно, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує право власності та право користування земельною ділянкою ОСОБА_5, а лише тимчасово обмежує право розпорядження цим майном. Крім того, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 01.11.2018 року ОСОБА_2 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 01.11.2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Зима Н.Ф.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача Київської міської ради немає жодних прав на відповідну земельну ділянку, з урахуванням чого відповідні заходи забезпечення позову є такими, що суперечать приписам статті 150 ЦПК України та підлягають скасуванню, колегія суддів вважає безпідставними, так як предметом спору є рішення Київської міської ради щодо передачі у приватну власність земельної ділянки і невжиття забезпечення позову у вигляді арешту цієї земельної ділянки може призвести до зміни її власника та вчинення дій щодо реєстрації права нового власника, що утруднить виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку є необґрунтованою так як заявником не надано доказів того, що невжиття такого забезпечення призведе до порушення прав позивача та утруднить чи унеможливить виконання можливого рішення суду, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: