Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 613/276/16-ц

провадження № 61-29540св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Колтунової А. І., Кругової С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» мотивована тим, що 23 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ВАТ «Астра Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 45 840 грн зі сплатою 22 % річних з кінцевим строком повернення коштів до 23 грудня 2013 року.

Кредитні зобов`язання були забезпечені порукою ОСОБА_2 , про що між нею та ВАТ «Астра Банк» 23 грудня 2008 року був укладений договір поруки.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кошти у розмірі та строки передбачені договором.

Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за вказаними вище кредитними зобов`язаннями.

Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, згідно з яким з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» Кадирову В. В.

ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 29 грудня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 163 544,85 грн, яка складається з: тіла кредиту - 41 166,40 грн, відсотків - 16 117,26 грн, пені - 104 542,68 грн, 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1 234,99 грн, 3 % від простроченої заборгованості зі сплати процентів - 483,52 грн.

На підставі викладеного ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» просило стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 544,85 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про припинення договору поруки.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що вона є поручителем за кредитним договором укладеним 23 грудня 2008 року між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1

Проте, ні ПАТ «Астра Банк», ні ПАТ «Дельта Банк» жодним чином не повідомляли поручителя про невиконанням позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором. Внаслідок такого порушення умов договору поруки збільшився обсяг її відповідальності, оскільки вона повинна повернути не тільки суму кредиту і відсотків, а і суму пені та суму штрафних санкцій.

Крім того, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Астра Банк» договір поруки не передбачає відповідальності поручителя перед іншим банком, зокрема при передачі прав вимог по кредитному договору.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просила визнати припиненим договір поруки від 23 грудня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 544,85 грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2 453,17 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що боржником порушено зобов`язання, забезпечене порукою, а боржник та поручитель відповідають перед кредитором солідарно, тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» заявлені цілком обґрунтовано, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. З боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарно підлягає до стягнення сума заборгованості у розмірі 163 544,85 грн.

Договором поруки від 23 грудня 2008 року, укладеним між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , визначено строк закінчення його дії - момент повернення суми кредиту, проте позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому строк дії договору поруки не закінчився, отже відсутні підстави для задоволення зустрічного позову поручителя.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову ПАТ «Дельта Банк» та зустрічного позову ОСОБА_2

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з боржника та поручителя на користь первісного кредитора заборгованість за кредитним договором від 23 грудня 2008 року, в тому числі: строкову заборгованість за кредитом, строкову заборгованість за відсотками за користування кредитом, прострочену заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість за відсотками за користування кредитом та пеню.

На виконання зазначеного рішення виконавчою службою було відкрито виконавче провадження та ОСОБА_1 частково погасила борг.

Позивач за первісним позовом не довів належними та допустимими доказами наявності та розміру заборгованості за кредитним договором після ухвалення судового рішення про стягнення кредитної заборгованості на користь первісного кредитора, яке частково виконане боржником.

Оскільки рішенням суду стягнуто з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором, а позивачем за зустрічним позовом не наведено обґрунтованих підстав для задоволення її вимог, то відсутні підстави для припинення поруки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що банк подав до суду позов у межах строку позовної давності, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, тому вимоги кредитора є обґрунтованими. Умовами кредитного договору та договору поруки передбачено, що вони діють до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Позивач за первісним позовом надав обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором, що також підтверджується і випискою про рух коштів.

Оскільки забезпечене договором поруки зобов`язання не виконано, то договір поруки не припинив свою дію.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду відзиви на касаційну скаргу, зазначивши, що касаційна скарга є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній доводи - надуманими. Рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 23 грудня 2008 року між ВАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Астра Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 45 840 грн зі сплатою 22 % річних з кінцевим строком повернення коштів до 23 грудня 2013 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кошти у розмірі та строки передбачені договором.

Кредитні зобов`язанні були забезпечені порукою ОСОБА_2 , про що між нею, ОСОБА_1 та ВАТ «Астра Банк» 23 грудня 2008 року був укладений договір поруки.

Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за вказаними вище кредитними зобов`язаннями.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, згідно з яким з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» Кадирову В. В.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором станом на 29 грудня 2016 року становить 163 544,85 грн та складається з: тіла кредиту - 41 166,40 грн, відсотків - 16 117,26 грн, пені - 104 542,68 грн, 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1 234,99 грн, 3 % від простроченої заборгованості зі сплати процентів - 483,52 грн.

Апеляційний суд також встановив, що у 2010 році ПАТ «Астра Банк» звернулося до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року у справі № 2-829-10, яке набрало законної сили 02 січня 2011 року, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 44 120,93 грн, пеню - 4 585,15 грн, витрати по сплаті судового збору - 487,06 грн, інформаційно-технічному забезпеченню - 120 грн, загальна суму стягнення становить 49 313 грн. 14 коп.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року роз`яснено рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року та зазначено, що заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом за кредитним договором від 23 грудня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Астра Банк», станом на 09 серпня 2010 року становить 44 120,93 грн, у тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 36 269,98 грн, строкова заборгованість за відсотками за користування кредитом - 426,59 грн, прострочена заборгованість за кредитом - 4 896,42 грн, прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2 527,94 грн.

Встановлено, що на виконання зазначеного рішення за виконавчим листом, виданим Богодухівським районним судом Харківської області, 13 квітня 2011 року Державною виконавчою службою Богодухівського районного управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження та ОСОБА_1 погасила борг на загальну суму 30 300 грн.

Так, відповідно до відповіді заступника начальника Відділу Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08 липня 2016 року боржником ОСОБА_1 перераховано на рахунок ПАТ «Астра Банк» кошти на загальну суму 30 300 грн, станом на 07 липня 2016 року борг становить 19 013 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором.

У такому разі положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Рішення суду про стягнення заборгованості змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Як встановлено вище, рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року у справі № 2-829-10, яке набрало законної сили, на користь ПАТ «Астра Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Звернувшись до суду позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю, банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верхового Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Враховуючи те, що є рішення суду про стягнення боргу, правовідносини сторін за кредитним договором припинилися, отже заявлені позивачем у цій справі суми стягненню не підлягають.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (з урахуванням довідки Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області від 08 липня 2016 року), проте з цих підстав банк до суду не звертався.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що заборгованість за кредитним договором була повністю стягнута солідарно з позичальника та поручителя судом рішенням, яке набрало законної сили, тому у задоволенні позову у цій справи необхідно відмовити, оскільки позивачем, крім іншого, не доведено підстав та суми нарахованих до стягнення коштів.

Крім того, безпідставними є також вимоги банку про нарахування штрафних санкцій на прострочені тіло кредиту та суму процентів, які нараховані після стягнення судовим рішення заборгованості у повному розмірі.

З огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов`язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники, не можуть заявляти в суді тотожний позов.

Установлені судовим рішенням, що набрало законної сили, обставини, зокрема й у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої або яких встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, а також на зміст статей 553, 559 ЦК України слід дійти висновку, що в разі, якщо є судове рішення про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, в якому суд розглядав питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то під час вирішення справи про припинення договору поруки суд повинен враховувати встановлені таким судовим рішенням зазначені обставини.

Як встановлено вище, судом рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто, зокрема з поручителя, заборгованість за кредитним договором.

Отже, безпідставними є зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , тому апеляційний суд правильно відмовив у їх задоволенні.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що банк подав до суду позов у межах строку позовної давності, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, тому вимоги кредитора є обґрунтованими, оскільки, звернувшись до суду позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю, банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк