Справа № 732/1735/18
Провадження № 2/732/121/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Карпинської Н.М., секретарі - Пінчук С.М., за участі представника позивача за первісним позовом-відповідача за зустрічним позовом - адвоката ОСОБА_1, відповідача за первісним позовом-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості ремонтів та стягнення моральної шкоди (треті особи у справі: ОСОБА_4, Городнянська районна державна адміністрація (служба у справах дітей))

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом і просила виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1. Посилалась на те, що законні підстави перебування ОСОБА_2. в її квартирі відсутні, а вона як власник вправі вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених та вимоги позову просила задовольнити. Зустрічний позов вважає необґрунтованим і таким, що не ґрунтується на будь-якому договорі, тому в його задоволенні просить відмовити.

Відповідач у судовому засіданні первісний позов визнала частково, просила не виселяти її із займаного житлового приміщення до кінця опалювального періоду. Заявила зустрічний позов, який ухвалою суду від 26.11.2018 об'єднаний в одне провадження з первісним. У зустрічному позові відповідач просила стягнути з позивача вартість ремонтів, що становить 16846 гривень, з яких: 8650 гривень - вартість ремонту ванної кімнати в будинку АДРЕСА_4 та 8296 гривень - вартість ремонту в орендованій квартирі АДРЕСА_2. Вказує, що понесені витрати були авансом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок подальшого викупу квартири, з якої ОСОБА_3 просить виселити ОСОБА_2 Наполягає, що раптовою вимогою про виселення ОСОБА_3 завдала їй (ОСОБА_2.) моральну шкоду в сумі 20000 гривень, яка виразилась в душевних стражданнях, стресах і хвилюваннях.

Третя особа ОСОБА_4 у суд не з'явився, викликався за останнім відомим місцем реєстрації проживання, місце його перебування на час розгляду справи невідоме.

Третя особа - Городнянська районна державна адміністрація (служба у справах дітей) забезпечила участь свого представника. Прелставник ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності № 01-26/11 від 04 січня 2018, в судовому засіданні 22.12.2018 вказав, що права дитини не порушуються. Місцем реєстрації проживання дитини є місце реєстрації проживання матері. Мати має місце реєстрації у м. Городня в окремій квартирі і дитина має права на житло за місцем реєстрації матері. Позовом, що розглядається в суді не порушується питання про втрату права користування житлом за місцем реєстрації, а розв'язуються вимоги іншого власника про захист права власності щодо житла, в якому мати дитини не має прав.

Суд, заслухавши вступне слово учасників, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, визначившись з нормою права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що з травня 2018 року ОСОБА_3 фактично вселила ОСОБА_2. у спірне житло на умовах оплати щомісячних платежів в сумі 800 гривень та сплати комунальних послуг.

Обидві сторони підтверджують, що ОСОБА_2 висловлювала свій намір протягом одного року отримати кредит та купити у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

З серпня 2018 року ОСОБА_2 будь-яких щомісячних платежів ОСОБА_3 не сплачує. У спірній квартирі змінила замок. Договір купівлі-продажу спірної квартири між сторонами не укладено.

У відповідності до ч.2 ст. 811 ЦК України договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Недотримання вимоги закону про нотаріальну форму договору тягне його нікчемність.

Оскільки ОСОБА_2 з серпня 2018 року, тобто більше ніж двічі, обумовлені періодичні платежі не сплачує, захист прав ОСОБА_3 як власника можливий шляхом виселення.

Згідно ч.1 ст. 819 ЦК України поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором.

Свідок ОСОБА_2, запрошена зустрічним позивачем, у своїх показаннях суду розповіла, що у квартирі, в яку вселилась її дочка, сім'я ОСОБА_2 провела поточний ремонт, так як квартира не була придатна до життя. Вони привели до ладу стіни та стелю, повісили свої карнизи, штори та тюлі, провели інтернет за 1700 гривень і перевезли свої меблі: шафи, двоспальне та дитяче ліжко, комп'ютерний та офісний столи, журнальні столики, холодильник і пральну машинку. Для збереження майна поміняли замок. Крім того, за домовленістю з ОСОБА_3 зять свідка та ОСОБА_6 зробили ремонт у ванній кімнаті, де фактично проживає позивач за зустрічним позовом, отримавши за це мінімальну плату, хоча вартість ремонту складала більше 7000 гривень. Крім того за 1500 гривень придбано кухонний гарнітур, який знаходиться у ОСОБА_3 в будинку.

Свідок ОСОБА_6, у суді дав показання про те, що ОСОБА_2 попросила його зробити ремонт у ванній кімнаті будинку АДРЕСА_4 де фактично проживає ОСОБА_3 Фактично було проведено заливання полу, укладення плитки, встановлення бойлеру, та сантехніки. ОСОБА_3 сплатила 2000 гривень. ОСОБА_2 повідомила свідку, що вона збирається купити квартиру у ОСОБА_3, тому сама компенсує свідку решту коштів.

У такий спосіб зустрічний позивач ОСОБА_2 намагалась показаннями наведених свідків підтвердити в суді вартість ремонтів, про які йдеться у її зустрічному позові і такі витрати та проведені роботи вона називає авансом в рахунок подальшої купівлі житла ОСОБА_3.

Однак, зважаючи на нікчемність договору в силу недотримання вимог закону щодо нотаріального посвідчення, показаннями свідків наведені обставини підтверджуватись не можуть. Є неналежними доказами, тобто такими, що не підтверджують правову природу авансових платежів, які б повертались в силу законних підстав.

Із змісту статті 819 ЦК України кошти на поточний ремонт житла наймачу не компенсуються.

До того ж між сторонами відсутній і будь-який договір, яким би ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 оплатити ремонтні роботи в будинку № 45 по вул.. Незалежності в м. Городня. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 218 ЦК України рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків при недодержанні письмової форми правочину.

Обома сторонами визнається, що ОСОБА_3 сплатила виконавцю послуг 2000 гривень. Стягнення недоплачених сум є правом виконавця послуг, тому за фактично встановлених обставин ОСОБА_2 не є особою, якій належить право вимоги до ОСОБА_3

Щодо моральної шкоди, то така шкода відшкодовується внаслідок встановлення делікту, або в силу договірних відносин.

Протиправне діяння первісного позивача у відносинах з ОСОБА_2, з урахуванням наведеного, жодними доказами не підтверджено.

Оскільки ОСОБА_2 більше ніж два рази не сплатила щомісячні платежі за квартиру, ОСОБА_3 мала право пред'явити вимогу про виселення і діяла правомірно.

Аналізуючи зміст статті 611 ЦК України можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди у договірних відносинах, може здійснюватись виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються ні на законі, ні на договорі. Шкода, яка б виникла з делікту доказами не підтверджується.

З урахуванням вище вказаного, задовольняючи первісний позов, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову внаслідок його необґрунтованості.

Згідно норм статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи в склад яких входить, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» визначає коло осіб, яких звільнено від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 11 груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів 1 та 11 груп.

Порядок розподілу та відшкодування витрат регламентується статтею 141 ЦПК України, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановивши, що відповідно до довідки та акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 069048 (а.с.28) ОСОБА_2.є інвалідом 11 групи у суду відсутні підстави задовольнити вимоги в частині стягнення судового збору на користь позивача з відповідача, яка відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, яких звільнені від його сплати.

Однак, встановлена обставина не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку відшкодувати іншій стороні, на користь якої ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані із професійною правничою допомогою несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Верховний суд резюмував у постановах від 01 березня 2017 у справі № 6-152цс17, від 18.10.2017 у справі № 6-1544цс17), з відповідача звільненого від сплати судового збору не стягується судовий збір на користь позивача, однак обставини, встановлені для звільнення від сплати судового збору, не звільняють сторону, яка програла справу, відшкодувати понесені іншою стороною витрати на правничу допомогу.

Судом враховано, що витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_3 не перевищують розмірів таких витрат у регіоні, є обґрунтованими договором про надання правничої допомоги від 05 грудня 2018, додатковою угодою до нього, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 02/19 від 05.12.2018 та розрахунком суми гонорару. Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 4000 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на правничу допомогу.

Керуючись ст. 16, 23,391, 811,819 ЦК України, ст.ст. 12,13,81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, п.9 частини першої статті 5 Закону України „Про судовий збір",

ВИРІШИВ:

задовольнити позов ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 про виселення з квартири АДРЕСА_3.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 з квартири АДРЕСА_3.

У відповідності до п.9 частини першої статті 5 Закону України „Про судовий збір" судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 не стягується.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати понесені на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості ремонтів та стягнення моральної шкоди, завданої вимогою про виселення, відмовити.

Датою складення повного тексту судового рішення є 11 лютого 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Карпинська Н.М.