ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 212/629/17-ц

провадження № 61-36283св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», подану його представником Литвиненко Світланою Вікторівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року, ухвалене у складі судді Зіміна М. В., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 29 жовтня 1980 року до 31 грудня 1998 року працював у ПАТ «Кривбасзалізрудком» на шахті імені Орджонікідзе Рудоуправління імені В. В. Леніна ВО «Кривбасруда» на різних посадах.

Позивач вказує на те, що рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 30 жовтня 2013 року йому встановлено професійне захворювання - хронічний бронхіт II ф. затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І ст.

На підприємстві ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» проведено розслідування причин виникнення його хронічного професійного захворювання та 19 грудня 2013 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання.

Довідкою МСЕК від 17 лютого 2015 року йому встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням.

Посилаючись на те, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 640 000 грн, просив про задоволення позову.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 10 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ПАТ «Кривбасзалізрудком» у дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення мотивоване тим, що позивачу у зв`язку з професійним захворюванням, яке отримано внаслідок шкідливих умов праці, завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню ПАТ «Кривбасзалізрудком». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер та обсяг душевних страждань позивача, а також те, що професійне захворювання позивач отримав з вини відповідача, який не забезпечив належних умов праці на виробництві.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічно і повно з`ясованих обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У серпні 2017 року ПАТ «Кривбасзалізрудком» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року і ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до договору оренди № 1280-14-11/98 від 30 грудня 1998 року цілісний майновий комплекс шахти імені Орджонікідзе переданий в термінове платне використання і структуру ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», а 9 листопада 2001 року між ВАТ «Кривбасзалізрудком» та ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» укладений договір купівлі-продажу. На момент передачі шахти імені Орджонікідзе в оренду ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 працював на вказаній шахті.

Крім того, вказував на те, що відповідно до положень статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2017 року з ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 стягнено кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що позивачу моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я відшкодована, тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 29 жовтня 1980 року до 1 січня 1999 року працював на посадах підземного гірничого робітника 2 розряду, підземного бурильника шпурів 4 розряду, підземного електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання 3-4 розрядів на шахті імені Орджонікідзе Рудоуправління імені В. І. Леніна Об?єднання «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», а з 1 січня 1999 року по 13 червня 2012 року - ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Працюючи протягом тривалого часу (31 рік) в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, ОСОБА_1 отримав професійне захворювання з відповідними діагнозами: хронічний бронхіт ІІ ф. затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І, а також наступними дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., хронічний гастродуоденіт, хронічний холецистит, порушення ліпідного обміну ІІІ ст. і толерантності до глюкози. Варикозна хвороба нижніх кінцівок. Хронічний периодонтит. Поширений остеохондроз. Пресбіопія. Ангіопатія сітківки, початкова катаракта, ексфоліативний синдром.

Висновком МСЕК від 25 березня 2014 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності, а у лютому 2015 року залишено незмінним та встановлено безстроково з 1 квітня 2015 року.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда») перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Згідно з пунктом 2 цього наказу правонаступником перейменованого Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром».

Згідно з пунктом 3 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19 лютого 2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком»), правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

На підставі договору оренди від 30 грудня 1998 року, укладеного між генеральним директором ВАТ «Кривбасзалізрудком» та генеральним директором ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», шахта іменні Орджонікідзе була передана в строкове платне користування орендарю.

Згідно з договором купівлі-продажу від 9 листопада 2001 року ВАТ «Кривбасзалізрудком» передало у власність ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» майно цілісного майнового комплексу шахти імені Орджонікідзе.

За пунктами 1.1-1.3 цього договору здійснено передачу у власність обладнання, інвентаря та іншого майна на суму 2 366 058 грн.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У частині першій статті 37 ЦК Української РСР передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

За статтею 466 ЦК Української РСР у разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї у зв`язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров`я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи.

При ліквідації юридичної особи без правонаступника належні потерпілому або особам, зазначеним у частині другій статті 456 цього Кодексу, платежі повинні бути капіталізовані за правилами державного страхування і внесені його органам для виплати їх у розмірі і строки, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації юридичної особи позови про відшкодування шкоди, заподіяної ліквідованою юридичною особою, зв`язані з ушкодженням здоров`я чи смертю громадянина, пред`являються до вищої організації або до організації, зазначеної в рішенні про ліквідацію юридичної особи.

Вимога про збільшення або зменшення розміру одержуваного потерпілим відшкодування шкоди на підставах, передбачених у статтях 463 і 464 цього Кодексу, пред`являється до правонаступника або відповідно до організацій, зазначених у частині третій цієї статті, або відповідно до правонаступника юридичної особи чи організації, зазначених у частині третій цієї статті, які провадять відшкодування за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону України «Про підприємства в Україні» ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов`язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.

Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

У пункті 32 правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що при ліквідації, банкрутстві або реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат провадиться правонаступником.

Якщо права й обов`язки ліквідованого підприємства не переходять до правонаступника, суми, що підлягають відшкодуванню, капіталізуються і перераховуються органам державного соціального страхування для виплати їх у розмірі і в терміни, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації або банкрутства підприємства без правонаступника ліквідаційна комісія надсилає офіційне повідомлення про це до місцевого органу державного соціального страхування.

Якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регресна вимога подається органам державного соціального страхування.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи судові рішення про стягнення моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком», дійшли помилкового висновку про те, що відповідач є правонаступником Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», та про відсутність належних та допустимих доказів того, що ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда».

Також суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що з 1999 року позивач працював на шахті імені Орджонікідзе ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується трудовою книжкою позивача.

Крім того, розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача відповідно до акта від 19 грудня 2012 року проводило ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Зі змісту цього акта вбачається, що позивач працював на шахті імені Орджонікідзе вказаного підприємства.

Правовий висновок про те, що ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» міститься у постанові Верховного Суду України від 6 грудня 2017 року у справі № 6-1377цс17.

Такий висновок підтверджується і рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року, яким стягнено з АТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, пов`язаним із шкідливими умовами праці протягом 29 жовтня 1980 - 13 лютого 2012 років.

Таким чином, з огляду на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є належним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником всіх прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе, Верховний Суд дійшов висновку про незаконність судових рішень.

Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 412 ЦПК України).

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, касаційний суд скасовує оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , з наведених вище підстав.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», скасовані у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з чим судові витрати покладаються на позивача.

Однак ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про Судовий збір».

У разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 141 ЦПК України).

За таких обставин судові витрати, понесені ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної та касаційної скарги у загальному розмірі 1 472 грн підлягають компенсації за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», подану його представником Литвиненко Світланою Вікторівною, задовольнити.

РішенняЖовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, відмовити.

Судові витрати, понесені ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у зв`язку з поданням апеляційної скарги у розмірі 704 грн та касаційної скарги у розмірі 768 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов