РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/2064/18

Провадження № 22-ц/4815/1550/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Костопільська міська рада Рівненської області,

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет

спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Цвіркуна О.С., повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Костопільської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костопільської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Виконавчий комітет Костопільської міської ради 02.09.2008 року прийняв рішення № 781 "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 .

Про існування вказаного рішення виконкому Костопільської міської ради він дізнався 03 травня 2018 року.

ОСОБА_2 належить сусідня квартира АДРЕСА_3 , таким чином, ОСОБА_2 не уповноважений від власного імені вирішувати будь-які питання щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 , яка йому не належить.

Оскаржуваним рішенням виконкому Костопільської міської ради порушуються його права, свободи та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження належною йому на праві приватної власності квартирою по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою, на якій знаходиться така квартира та господарські споруди.

Просив суд визнати поважною причину пропуску процесуального строку, встановленого законом на оскарження рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради № 781 від 02.09.2008 року та поновити такий строк; визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Костопільської міської ради № 781 від 02.09.2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Костопільської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення задоволено.

Поновлено строк ОСОБА_1 на оскарження рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради № 781 від 02.09.2008 року.

Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Костопільської міської ради № 781 від 02.09.2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 .

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням виконкому Костопільської міської ради від 02.09.2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири із добудовою по АДРЕСА_2 , порушено права та інтереси позивача ОСОБА_1 , який є власником квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вказане рішення підлягає до скасування.

14 січня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу у якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення суду.

Вказує, що спірні правовідносини виникли у вересні 2008 року, відтак суд мав керуватися нормами матеріального права, які були чинними на дату виникнення таких правовідносин.

Покликається на те, що на час звернення до Костопільської міської ради із заявою про надання дозволу на реконструкцію квартири, згідно ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування", саме до компетенції виконавчого комітету Костопільської міської ради законодавством було віднесено питання надання дозволу на реконструкцію квартири. Відтак, порушень закону в цій частині допущено не було.

Рішення виконкому винесено на підставі викопіювання із генерального плану м. Костопіль, погодженого з усіма зацікавленими особами, у т. ч. головним архітектором району Марчишиним М.Р., головним державним санітарним лікарем району Стельмащуком В.А., начальником СДПЧ району Мостовим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Полікарчук.

Дозволи власників сусідніх квартир, чинний на той час закон вимагав тільки у разі втручання в опорну конструкцію (несучу стіну) багатоквартирного будинку. Зазначає, що реконструкція його квартири не передбачає добудову останньої, відтак отримання дозволів сусідів є необов`язковим.

Вказує, що дійсно має місце помилка щодо нумерації квартири, однак ця помилка не може бути підставою для скасування правильного за формою і змістом рішення виконкому Костопільської міської ради.

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що в судовому засіданні було досліджено оригінал рішення № 781 від 02.09.2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 , яке зберігається в архіві, і встановлено, що жодних виправлень воно не містить, у ньому зазначено про надання ОСОБА_2 дозволу на проведення реконструкції квартири з добудовою по АДРЕСА_2 .

Твердження ОСОБА_2 про те, що в результаті проведеної ним реконструкції не відбулося втручання в опорну конструкцію багатоквартирного будинку не відповідають дійсності, так як ним було демонтовано дерев`яну стіну, довжиною 3,5 м, яку замінено на цегляну, та здійснено добудову по спільній межі земельної ділянки без врахування відступу від сусідньої земельної ділянки.

Просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_5 є багатоквартирним будинком (трьохквартирним).

ОСОБА_6 з 08.10.2004 року є власником квартири АДРЕСА_6 , а ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 .

Тобто позивач і третя особа є сусідами та суміжними землевласниками на підставі Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

18 серпня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Костопільської міської ради із заявою про надання дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 , з влаштуванням добудови (а.с. 5).

02 вересня 2008 року виконавчим комітетом Костопільської міської ради Рівненської області було прийнято рішення № 781 "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення реконструкції квартири з добудовою по АДРЕСА_2 (а.с. 4).

07.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Костопільської міської ради із заявою про скасування вказаного рішення, оскільки власником квартири АДРЕСА_6 є він, а не ОСОБА_2 якому належить квартира АДРЕСА_7 (а.с. 9).

У задоволені заяви про скасування рішення № 781 від 02.09.2008 року виконком Костопільської міської ради йому відмовив.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Зміст права власності, визначено у статті 317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Костопільської міської ради приймаючи рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на проведення реконструкції квартири з добудовою по АДРЕСА_2 порушено права ОСОБА_1 , так як саме він є власником цієї квартири та саме йому належать правомочності власника цієї квартири, зокрема, щодо реконструкції та добудови вказаної квартири.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що виконкомом Костопільської міської ради було внесено виправлення у рішення № 781 від 02 вересня 2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 не підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів.

Таким чином, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області № 781 від 02 вересня 2008 року "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_2 є правильним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук