Справа № 133/1577/19
Провадження № 22-ц/801/2414/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сорока Д. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуСправа № 133/1577/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., представника скаржника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Роя В.Л., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Козятинсь-кого міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року, ухвале-не у приміщенні суду в м. Козятині Вінницької області за головування судді Сороки Д. В., повний текст якого складений 23 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват-Банк» ( далі - АТ КБ «ПриватБанк» ) звернулося у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної за-боргованості у розмірі 120 745,43 гривень, посилаючись на наступні обставини. 30 червня 2006 року між сторонами у справі укладений договір № б/н про на-дання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7 000,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кре-дитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, що підтверджу-ється її підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальниці щодо прийняття будь-якого розміру встановленого бан-ком кредитного ліміту відповідно до підпункту 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується підпунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де передбачено його право у будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановлено-му Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджу-ється підпунктом 5.5 Правил користування платіжною карткою.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. У випадку змі-ни тарифів, інших частин договору банк зобов`язаний інформувати позичальни-ка щодо внесених цих змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у підпункті 4.9 Умов та правил надання послуг і підпункті 5.8 Правил накористування платіжною карткою. Позичальник зобов`язаний от-римати виписку про стан, здійснені операції по карткових рахунках. Неотри-мання або несвоєчасне отримання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зобов`язань за укладеним договором. У разі незго-ди із змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку пози-чальник має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши при цьому умови правочину, визначені у підпункті 2.1.1.5.4. ( погасити виниклу пе-ред банком заборгованість ). У випадку невиконання позичальником своїх зо-бов`язань за укладеним договором банк вправі вимагати їх дострокового вико-нання.

Згідно умов договору відповідачка доручила банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених нею операцій, а також вар-тість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно договору списувати з будь-якого від-критого у банку рахунку, в т.ч. з карткового рахунку, грошові кошти для здій-снення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`я-зань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійс-нюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Згідно до підпункту 5.7 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком частині у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

Відповідачка ОСОБА_1 своєчасно не надавала позивачеві кошти для пога-шення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов догово-ру, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, не виконавши таким чином свої зобов`язання за дійсним правочином. У зв`язку з порушення-ми зобов`язань за укладеним договором, з урахуванням внесених коштів на по-гашення заборгованості ОСОБА_1 станом на 30 квітня 2019 року має заборго-ваність у розмірі 265 653,32 гривні, з яких: 6 949,72 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 255 503,60 гривні - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 3 200,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Користую-чись своїм право щодо стягнення певної частини заборгованості, банк на свою користь просив суд стягнути з відповідачки суму заборгованості по тілу кре-диту у розмірі 6 949,72 гривень та 113 795,71 гривень заборгованості по про-центах за користування кредитом за період з 30 червня 2006 року по 30 травня 2018 року (а. с. 2-4).

Заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 червня 2006 року № б/н відмовлено ( а. с. 38-42 ).

Не погоджуючись з ухваленим 23 вересня 2019 року заочним рішенням су-ду першої інстанції, представник Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилова О. Л. оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати вказане заочне судове рішення, ухвалити нове рішення про задово-лення позову банку у повному обсязі. Скаржниця вважає оскаржуване заочне рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матері-ального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи (а. с. 48-66).

Ухвалою апеляційного суду від 05 листопада 2019 року клопотання скарж-ниці щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження заоч-ного рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 ве-ресня 2019 року задоволене, вказаний строк поновлений ( а. с. 69 ).

Правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 не скористалася, в судове засідання вона не з`явилася з невідомих суду причин, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Про місце, день та час розгляду справи відповідачка повідом-лена завчасно в установленому порядку, про що свідчать матеріали справи, до-дані до неї рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження у відсутності боржни-ці ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, проаналізував-ши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового заочного рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга представ-ника позивача підлягає частковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є по-милковим по своїй суті, таким, що суперечить фактичним обставинам справи, не враховує усіх норм матеріального права, що регулюють наявні між сторо-нами у справі правовідносини, тому це рішення підлягає скасуванню з ухвален-ням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приват-Банк».

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пере-глядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє за-конність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що сто-суються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є віль-ними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

При укладенні 30 червня 2006 року договору сторони у справі керувалися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання дру-гої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може за-пропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіж-ною карткою, Тарифи Банку, викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/, згідно яких обслуговується ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 30 червня 2006 року відповідачка, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку, підпи-сала заяву № б/н, якою виявила бажання та отримала кредит у розмірі 7 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі спла-тою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залиш-ку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження позовних вимог наданий розрахунок за-боргованості станом 30 квітня 2019 року, заява позичальниці від 30 червня 2006 року, витяги з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, інші документи на доведення правомочностей позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виклавши у рі-шенні норми статей 11, 207, 634, 1054, 1055 ЦК України, зробив висновок, що Умови та правила надання банківських послуг, додані до позовної заяви, не є складовою частиною укладеного між сторонами у справі 30 червня 2006 року договору № б/н, оскільки не містять підпису позичальниці, а розрахунок забор-гованості не можна визнати обгрунтованим, він не є первинним документом, не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в бан-ках України. Суд вказав, що позивачем не надано підтвердження строку, на який надавався кредит відповідачці, терміну дії виданої їй кредитної картки, зміни відсоткової ставки та ін. Заява ОСОБА_1 про приєднання до запропо-нованого договору не містить даних про отримання нею кредиту, відкриття карткового рахунку та видачі кредитної картки відповідачці. Суд дійшов вис-новку про недоведеність банком заявлених позовних вимог.

З висновками суду першої інстанції погодитися не можна. Насамперед слід наголосити, що, відкриваючи ухвалою від 05 липня 2019 року провадження у справі, суд визнав подану позовну заяву такою, що відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а вивчивши надані до позову документи, не знайшов їх такими, що не відповідають певним критеріям, не убачав недоліків звернення в суд та не надав можливості позивачу їх виправити згідно статті 185 ЦПК Украї-ни. Висновок суду першої інстанції, викладений в оскаржуваному заочному рі-шенні від 23 вересня 2019 року, про недоведеність позивачем факту надання кредиту ОСОБА_1 за договором від 30 червня 2006 року № б/н у сумі 7 000,00 гривень, отримання та використання нею кредитної картки є невірним; між сторонами у справі існують кредитні зобов`язання та має місце реальний спір щодо стягнення на користь банку заборгованих коштів.

Статтею 3 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України визнача-ється право кожної особи на звернення в порядку, встановленому законом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні роз`яснення з посиланням на статті 55, 124 Конституції України викладені у частині другій постанови Пленуму Верховного Суду Укра-їни від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесу-ального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Дії учасни-ків цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю, повагою до інтересів іншої сторо-ни чи сторін договору.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 наголошувалося, що правосуддя за своєю суттю визнається таким ли-ше за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефектив-не поновлення у справах.

Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК Украї-ни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними дока-зами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати ви-могам належності, допустимості, достовірності, достатності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасни-ками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідачка ОСОБА_1 була обізнана з розглядом судом першої інстанції цієї цивільної справи, з рухом справи, отримувала окремі процесуальні документи суду ( а. с. 32, 33, 35 ), але жодним чином не висловила своєї позиції за вимогами до неї банку про стяг-нення кредитної заборгованості, не заперечувала наявної заборгованості, укла-дення договору з позивачем, отримання кредитних коштів у вигляді встанов-леного кредитного ліміту на платіжну картку та самої картки.

Оскаржуючи заочне рішення суду від 23 вересня 2019 року, представник по-зивача посилається на норми статті 207 ЦК України, згідно яких правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( в тому числі електронних ), у листах, теле-грамах, якими обмінялися сторони. Ця стаття не передбачає виключного пере-ліку таких документів, тому можуть використовуватися й інші засоби зв`язку. Приєднання ОСОБА_1 до угоди засвідчується фактом користування нею картковим рахунком та кредитними коштами. Відповідно до розрахунку забор-гованості, виписки з карткового рахунку позичальниця здійснювала розрахунки кредитними коштами, часткове погашення заборгованості, що було б неможли-вим без надання власне самої картки.

За позицією скаржниці відсутність підпису відповідачки на відповідних Та-рифах, Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про неукла-деність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються одноособово однією стороною та викладаються у певних формулярах, інших стандартах, а інша сторона лише приєднується та таких умов, висловивши певних чином згоду на них. ОСОБА_1 , підписавши заяву, користуючись кредитними коштами, погашаючи частково заборгованість, ви-словила свою згоду з формою та умовами договору. Вона не заперечує факту ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі підкреслює, що у випадку незгоди суду з розрахунком заборгованості він мав би навести свій роз-рахунок, інакший підхід свідчить про ухилення суду від виконання своїх пря-мих обов`язків.

З доводами апеляційної скарги позивача у їхній переважній більшості нале-жить погодитися. Дійсно з оскаржуваного заочного рішення убачається пору-шення судом першої інстанції таких принципів процесуального права як рів-ності сторін перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності ци-вільного судочинства. Беручи до уваги відношення відповідачки до цього спо-ру, критику судом укладеного його сторонами договору та вимог кредитодавця, небезпідставним є висновок того, що оскаржуване судове рішення односторон-ньо грунтується на припущеннях, що заборонено нормою частини шостої статті 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або ін-ша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а по-зичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, як-що інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного дого-вору.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися на-лежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших ак-тів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Части-ною першою статті 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання припиня-ється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язан-ня є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до підпункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні сис-теми та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластико-вої чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу кош-тів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вар-тості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків, через банківські авто-мати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним догово-ром.

Згідно з визначенням статті 633 ЦК України договори, які укладаються бан-ком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встанов-люються однаковими для усіх споживачів. Формулярами та стандартними фор-мами у даному випадку є Умови та правила надання банківських послуг, Пра-вила користування платіжною карткою, Тарифи Банку, згідно яких обслугову-ється ОСОБА_1 .

З розрахунку заборгованості за договором, виписки по основній картці ОСОБА_3 за період з 20 липня 2006 року по 30 вересня 2019 року убачається, що боржниці був встановлений кредитний ліміт у розмірі 7 000,00 гривень за ба-лансом на початок періоду, безспірно прослідковується, що вона користувалася кредитними коштами ( графа «сума у валюті операції» ), отримувала їх, здій-снювала певні розрахунки ( графа «сума погашення за наданим кредитом» ). З указаного розрахунку заборгованості убачається, що відповідачка частково пе-ріодично погашала заборгованість перед кредитором. Останній раз на погашен-ня заборгованості нею 20 вересня 2016 року внесені кошти в сумі 1 950,59 гри-вень.

У даній цивільній справі надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 7 000,00 гри-вень доводиться наявною в матеріалах справи випискою з рахунку, яка відпо-відно до підпункту 5.6 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, чинною на час вирішення судом цього спору, є належним, допустимим доказом у справі, підтвердженням виконаних за день операцій.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене дого-вором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються до-говором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визнача-ється на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути по-зикодавцеві позику ( грошові кошти у такі самій сумі або речі, визначені родо-вими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені до-говором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві від 30 червня 2006 року раніше ідентифікованого за рахунком клі-єнта ОСОБА_1 вказала, у якій валюті бажає отримати кредит ( гривня ), зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 36, 00% з розрахунку 360 днів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії карти. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту в сумі 6 949,72 гривень ( кошти, які фактично отримала в позику ОСОБА_1 ), просив також стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк ( термін ) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право ви-магати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому останній вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`я-зання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином позов АТ КБ «Приватбанк» у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованої суми тіла кредиту підлягає безумовному задоволенню.

З розрахунку заборгованості за договором від 30 червня 2006 року № б/н, укладеним між сторонами у справі, убачається, що з 01 січня 2013 року узго-джені позичальницею проценти у розмірі 36,00 відсотків зменшені кредитодав-цем до 30% річних, що не заборонено законом. За такою ставкою вони нарахо-вувалися до 31 серпня 2014 року, після чого були збільшені до 34,8%, що нале-жить визнати безпідставним. Станом на 31 серпня 2014 року сума процентів, яку заборгувала відповідачка, складає 1 351,81 гривню. Розрахунок процентів за річною ставкою у 30% з урахуванням 360 днів у році, що підлягають стяг-ненню з відповідачки на користь банку, з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2019 року ( кінцева дата розрахунку заборгованості згідно позовних вимог ) тривалістю у чотири роки 243 дні є наступним: 6 979,72 ( тіло кредиту )х30:100х4 ( роки )+6 979,72х30:100х243 ( дні ):360=9 789,05 гривень. За цей же період ОСОБА_1 здійснила погашення заборгованості у загальній сумі 5 543,00 гривні, що підлягають зарахуванню на погашення процентів.

Таким чином загальна заборгованість ОСОБА_1 перед банком по процен-тах за користування кредитними коштами становить: 1 351,81 + 9 789,05 - 5 543,00 = 5 597,86 гривень.

Апеляційний суд дійшов висновку щодо небхідності часткового задоволен-ня позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідачки кредитної заборгованості у сумах з урахуванням взятих нею зобов`язань за заявою від 30 червня 2006 року про окремі умови кредитування, а саме 6 949,72 гривень за-боргованості за кредитом, 5 597,86 гривень заборгованості по процентах за ко-ристування кредитом.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладаєть-ся на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апе-ляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задоволити частково.

Заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 120 745,43 гривень скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задо-вольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іден-тифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного това-риства комерційного банку «ПриватБанк», , рах. № НОМЕР_2 3111 ( для погашення заборгованості та судових витрат ), МФО № 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, у погашення кредитної заборгованості станом на 30 квітня 2019 року за договором від 30 червня 2006 року № б/н у розмірі 6 949,72 гривень ( шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гри-вень 72 коп. ), що становлять непогашене тіло кредиту, 5 597,86 гривень ( п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 86 коп. ) відсотків за користування кре-дитними коштами, 199,59 гривень ( сто дев`яносто дев`ять гривень 59 коп. ) у відшкодування сплаченого судового збору при зверненні в суд, 299,39 гривень ( двісті дев`яносто дев`ять гривень 39 коп. ) у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У решті позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є ос-таточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота