РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1276/15-ц

Провадження № 2/643/146/19

11.02.2019

11 лютого 2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участі секретаря судових засідань Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта - Банк», ОСОБА_3, третя особа - ПАТ «Укрсиббанк», про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта-Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки № 217624, укладений 16.07.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

В обґрунтування вимог зазначив, що 01.02.2008 та 16.07.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладені договори про надання кредиту № 0 та № . 16.07.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.07.2008, укладений договір поруки. Однак, позивач не укладав договору поруки с ПАТ «УкрСиббанк», та його не підписував. 08.12.2011 право вимоги по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 16.07.2008 відступлене на користь ПАТ «Дельта-Банк». На підставі вищевикладеного звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала, та просила застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач знав про порушення свого права з 16.07.2008. Про обізнаність позивача щодо існування оскаржуваного договору поруки свідчить позовна заява ПАТ «Урсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2010 по справі № 2-9928/2010 позов задоволено частково. Крім того, саме ОСОБА_2 у 2010 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 про відкриття провадження по вищезазначеній справі, що свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про слухання справи у Московському районному суді м. Харкова про стягнення з нього боргу згідно оспорюваного договору поруки як поручителя ОСОБА_3 Натомість, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише у травні 2015.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, про причини неявки не повідомила. Подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити.

Представник третьої особи - ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

01.02.2008 між сторонами АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір споживчого кредиту № 0 (т.1 а.с.3-6).

16.07.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір споживчого кредиту № (т.1 а.с.7-10).

16.07.2008 між сторонами АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, в забезпечення виконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 16.07.2008, укладений договір поруки № 217624 (т.1 а.с.11,12).

У п. 3.1 договору поруки визначено, що «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої з перерахованих подій, яке настає раніше».

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 23733/24073 по цивільній справі № 643/1276/15-ц від 01.02.2018, який міститься в матеріалах справи, підписи від імені ОСОБА_2 в договорі поруки № 217624 від 16.07.2008 (документ № 1) та договорі поруки № 217624 від 16.07.2008 (документ № 2), розташовані на першому, другому та третьому аркушах у графах: «поручитель: ОСОБА_2». У рядках: «підпис», - виконанні рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2, а іншою особою (іншими особами).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, у урахуванням того факту, що оспорюваний договір поруки № 2177624 від 16.07.2008 ОСОБА_2 не підписував, тобто можна зробити висновок проте, що він є нікчемним, оскільки укладений з порушенням вимог щодо його письмової форми, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та ґрунтуються на нормах закону.

Далі, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності та просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову.

Так, судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права 08.04.2010, тобто з моменту відкриття провадження по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, що підтверджується копією ухвали судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 про відкриття провадження у справі.

Також 17.09.2010 Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про задоволення вищезазначеного позову про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитними договорами.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, будь-яких доказів про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивачем та його представником суду не надано.

Не містять таких доказів і матеріали справи.

Заяви про поновлення строку позовної давності позивач та його представник не подавали.

Отже, на із урахуванням наведеного, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом у лютому 2015, тобто після спливу трирічного строку з моменту укладення договорів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через порушення строків позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу у разі відмови у задоволенні позову не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264,265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта - Банк», ОСОБА_3, третя особа - ПАТ «Укрсиббанк», про визнання договору поруки недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул .Щорса, 36-Б.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання - АДРЕСА_2.

Третя особа: ПАТ «Укрсиббанк», місцезнаходження - 61050, м. Харків, пр-т Московський, 60

Повний текст судового рішення складений 12.02.2019.

Суддя