Справа № 464/2159/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/2433/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

позивачки ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4 - представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача в її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, щопозивачка з 16.12.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6.

Позивачка стверджувала, що з квітня 2018 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть і з того часу жодних коштів на утримання сина відповідач не надає та не бере участі у його вихованні. В свою чергу, вона піклується про фізичний та духовний розвиток сина, який залишився проживати з нею, зокрема, забезпечує необхідне спеціальне харчування через нездатність до засвоєння лактози, медичний догляд та лікування, займається розвитком його здібностей. Щомісяця витрати на утримання дитини (харчування, засоби гігієни, іграшки, одяг тощо) складають 12 000 - 13 000 грн. Зазначала, що відповідач зареєстрований як ФОП та надає послуги в сфері ІТ технологій, співпрацюючи із іноземними компаніями, щомісячний дохід останнього становить 85 000 грн. Оскільки відповідач на утриманні інших осіб не має, аліменти не сплачує, має у власності нерухоме майно, на рахунках останнього, відкритих у АТ «УкрСиббанк» та АТ КБ «Приватбанк», знаходяться значні заощадження, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 12 000 грн., що є менше ніж 1/4 частини від його доходу та буде достатньою сумою коштів для забезпечення дитини усім необхідним для повноцінного проживання та розвитку. Окрім цього, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відтак, вважає, що відповідно до вимог ст. 84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2 000 грн. щомісяця для забезпечення мінімальними засобами для проживання (а.с. 1-3, 59-63).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.04.2018 року до досягнення дитиною трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 1 409 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 158-161).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення змінити, збільшивши розмір аліментів з 5 000 грн. до 12 000 грн., покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки стану здоров'я та матеріальному становищу дитини, стану здоров'я та матеріальному становищу платника аліментів, відсутності в останнього інших утриманців, наявності у нього у власності квартири площею 69,2 кв.м. та у користуванні автомобіля «BMW X1», 2010 року випуску, який оформлений на батька відповідача (а.с. 166-171).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, часткове задоволення позовних вимог - стягнення з відповідача аліментів у розмірі саме 5 000 грн. щомісячно - суд мотивував тим, що позивачкою не подано до суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у розмірі заявлених позивачкою позовних вимог.

За своєю правовою природою аліментами є кошти на утримання дитини.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1), і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).

При цьому закон не пов'язує визначення розміру аліментів з майновим станом стягувача аліментів, зокрема - не покладає на стягувача аліментів обов'язку доведення перед судом розміру понесених ним витрат на утримання дитини в обґрунтування розміру аліментів, які лише є предметом заявлених ним позовних вимог.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивачка, як на час подання нею позову до суду, так і станом на час апеляційного розгляду справи, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до виповнення нею трьох років (а.с. 78).

Матеріалами справи також стверджується, що син сторін спору по стану свого здоров'я потребує спеціального харчування через нездатність до засвоєння лактози, придбання якого потребує додаткових коштів (а.с. 10-15).

Відповідач є приватним підприємцем в сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем (а.с. 17), одноосібним власником трьохкімнатної квартири (а.с. 19) та співвласником іншої двохкімнатної квартири, щомісячний дохід якого (згідно поданих позивачкою до матеріалів справи даних) становить біля 85 000 грн. (а.с. 96-144).

В свою чергу, відповідачем на спростування вище згаданих доказів, поданих до суду позивачкою, не було подано до суду будь-яких пояснень та заперечень, так само, як не було подано будь-яких даних про наявність у нього інших утриманців.

Знаючи про наявність в провадженні суду цивільної справи за позовом до нього про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і її матері, відповідач не вважав за необхідне з'явитися для дачі хоча б усних пояснень по справі, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції.

В той же час, в оскаржуваному рішенні не дано належної оцінки доводам позивачки про її витрати на необхідне спеціальне харчування дитини, а також її доводам про матеріальний стан відповідача, який свідчить про можливість останнього нести більші видатки на утримання сина.

З урахуванням наявних у справі доказів в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що поданими позивачкою доказами доведено, що за станом свого матеріального становища відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання свого сина у розмірі більшому, ніж 5 000 грн. щомісячно, а відтак вважає за можливе та необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, до 8 000 грн. щомісячно.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 вересня 2018 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, які підлягають до стягнення зОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 5 000 грн. до 8 000 (восьми тисяч) грн. щомісячно.

В решті рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.