РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 559/56/19

Провадження № 22-ц/4815/1501/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області в складі судді Ралець Р.В. від 25 вересня 2019 року, проголошене в м. Дубно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що він з ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого в них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 квітня 2017 року Дубенським міськрайонним судом було винесено рішення, яким шлюб між ними розірвано.

Згідно виконавчого листа Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 7 червня 2017 року по справі № 559/205/17 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 2 лютого 2017 року.

9 вересня 2017 року ним укладено шлюб з ОСОБА_6 , яка має дитину ОСОБА_7 , та по даний час вони проживають однією сім`єю.

Зазначає, що він працює у військовій частині НОМЕР_1 молодшим лейтенантом та приймає участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. В зв`язку із виконанням бойових завдань, був неодноразово поранений та госпіталізований у військовий шпиталь, лікувався амбулаторно.

Крім того, на даний час він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки заробітна плата, яку він отримує, є дуже низька, її не вистачає на його лікування, на сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , на утримання дружини ОСОБА_6 , яка ніде не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, на утримання сина дружини, а також на утримання непрацездатних батька та матері - інваліда третьої групи довічно.

На підставі викладеного просив суд зменшити розмір аліментів які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , згідно виконавчого листа Дубенського міськрайонного суду Рівненської області по справі № 559/205/17 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття та надалі стягувати їх у твердій грошовій сумі 1013 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені якого та в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами наявність, передбачених ст. 184, 192 СК України підстав, для зменшення розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що із заробітної плати ОСОБА_1 вираховуються аліменти в сумі 3321,74 грн., що більш ніж в 1,5 рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Відповідачем не надано доказів, що вона, враховуючи рівність обов`язку батька та матері по утриманню дитини, надає утримання сину у розмірі не меншому половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Крім того, судом першої інстанції не враховано ні зміну матеріального та сімейного стану позивача, ні погіршення стану його здоров`я, ні наявність на його утриманні непрацездатних батьків та дитини дружини.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти в мінімальному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Рідченко М.В. вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд дав належну оцінку наданим сторонами доказам та прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 квітня 2017 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі виконавчого листа, виданого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 7.06.2017 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 2.02.2017 року.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до довідки №34 від 6.01.2018, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 05.01.2018 року приймає участь в Антитеррористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Із довідки військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2019 року №234 вбачається, що з лютого по серпень 2017 року заробітна плата ОСОБА_1 становила 7530 грн. та в подальшому поступово збільшувалась і станом на квітень 2019 року складала 12974,1 грн.

Таким чином, після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина в розмірі ј частини доходу, його матеріальне становище не погіршилось, а навпаки покращилось.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 Бахмутським міським відділом державної РАЦС ГТУЮ у Донецькій області 9.09.2017 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Отже, сімейний стан позивача після стягнення з нього аліментів дійсно змінився, однак, враховуючи покращення його майнового стану, ця обставина сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, докази того, що дружина позивача ОСОБА_6 не працює та перебуває на його утриманні в матеріалах справи відсутні.

Покликання позивача на перебування на його утриманні сина дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є безпідставними, оскільки батьком вказаної дитини у її свідоцтві про народження серія НОМЕР_3 записаний ОСОБА_9 , який і несе обов`язок по її утриманню.

Не надано ОСОБА_1 і будь-яких доказів перебування на його утриманні батьків, а досягнення ним пенсійного віку та наявність інвалідності у його матері, яка працює та отримує заробітну плату, про це не свідчить.

Надана позивачем копія довідки, виданої Військовим-медичним клінічним центром Західного регіону від 17.05.2017 року №4995, згідно якої ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.05.2017 року по 17.05.2017 року з діагнозом: старе пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба (09.2016 р.), не доводить значне погіршення стану його здоров`я після стягнення з нього аліментів.

Інших доказів на підтвердження своїх доводів про погіршення свого здоров`я, а також понесення в зв`язку з цим витрат на лікування ОСОБА_1 суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що із заробітної плати ОСОБА_1 вираховуються аліменти в сумі, яка більш ніж в 1,5 рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, не заслуговують на увагу, оскільки частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому перевищення ним розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для його зменшення за наявності у платника аліментів можливості їх сплачувати в такому розмірі.
Також, безпідставними є доводи про не доведення відповідачем, що вона надає утримання сину у розмірі не меншому половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, так як в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок по доведенню наявності підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених статтею 192 СК України.

Крім того, частина третя статті 181 СК України, в редакції ЗУ від 17.05.2017року визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, законом імперативно встановлено, що спосіб стягнення може бути змінено судом за позовом лише одержувача аліментів.

Аліменти з позивача за рішенням суду стягуються у частці від його доходу.

Оскільки, ОСОБА_2 , як одержувач аліментів, із позовом про зміну способу їх стягнення до суду не зверталась, підстави для зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу ОСОБА_1 на тверду грошову суму відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за подачу ним апеляційної скарги підлягає віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.