ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7267/17

провадження № 22-ц/4809/136/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 серпня 2018 року, у складі головуючого судді Шевченко І.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування позову вказував, що 05.12.2014 року між ним та відповідачем було укладено та підписано договір позики, відповідно до умов якого він передав, а відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 13 000 доларів США.

У договорі позики наявна умова про сплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 10% від суми позики щомісяця.

Відповідач на день звернення в суд грошові кошти не повернув, а тому за період з 05.12.2014 року по 30.11.2017 року (35 місяців) розмір процентів складає 45 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ з урахуванням курсу долара 26,86144 становить 1 222 130,00 грн.

Просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу та відсотки, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 349 180,00 грн. основного боргу за договором позики та 1 222 130,00 грн. процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції не правильно дослідив обставини справи та помилково стягнув з нього суми відсотків за користування позикою за період з 05.12.2014 року, з дня укладення договору, по 30.11.2017 року, тобто до дня звернення позивача з позовом до суду, хоча строк користування позикою згідно договору з 05 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Позивач повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов про стягнення боргу за договором позики, як основного так і процентів за користування позикою послався на встановлені договірні правовідносини між сторонами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам та підлягає скасуванню в частині стягнення із відповідача процентів за договором позики, оскільки судом першої інстанції визначено розмір процентів за період, який не передбачено умовами договору.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір позики від 05.12.2014 року.

Згідно вказаної угоди відповідач отримав від позивача 13 000,00 доларів США зі сплатою 10% на місяць на строк визначений договором.

Здійснення останнього платежу, згідно угоди, необхідно було здійснити - не пізніше 05 березня 2015 року

Отримання зазначеної суми підтверджено договором від 05.12.2014 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.47).

Крім того, у суді першої інстанції відповідач не заперечував факт отримання коштів від позивача згідно договору позики.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основного боргу за договором позики у розмірі 13 000 ,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду складало - 349180,00 грн. є законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції стягуючі з відповідача проценти за договором позики допустив порушення ст. 1048 ЦК України.

А тому, в частині стягнення процентів за договором позики рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині.

05 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 13000,00 доларів США на період з дня укладення договору по 05 березня 2015 року включно під 10% на місяць.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно угоди останній платіж повинен був бути здійсненим - 05 березня 2015 року.

Строк користування позикою був визначений сторонами з 05 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року включно ,а тому з відповідача необхідно стягувати 10 відсотків в місяць від отриманої суми позики до дня повернення позики, а не за період з дня укладення угоди і по день звернення до суду.

Право позикодавця нараховувати проценти передбачені договором позики припиняються після визначеного договором строку користування позикою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Таким чином, з відповідача на підставі ст.1048 ЦК України та умов договору необхідно стягнути 10 процентів від суми позики за період дії договору, а саме з 05 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року, включно (що за офіційним курсом НБУ, на день розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням курсу долара США до гривні становить 10826,40 грн.).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 серпня 2018 року - скасувати в частині визначення та стягнення відсотків за договором позики від 05 грудня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині визначення та стягнення відсотків за договором позики від 05 грудня 2014 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) 10826,40 грн. - відсотків за користування позикою.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Держави судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі - 8810,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

07.02.2019 року - складена постанова

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька