ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/854/16

провадження № 22-ц/4809/321/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Дуковського О. Л., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В..,

учасники справи :

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представник позивачів - адвокат ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4

треті особи - Григорівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2018 року у складі судді Панфілової А.В. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - Григорівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи - Григорівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Зазначали, що вони є рідними доньками ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Після смерті батька відкрилась спадщина на земельну ділянку НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району, що належала батькові на праві власності. Заповіт батько не посвідчував. Вони та відповідач в установлений законом строк звернулись до нотаріуса з завами про прийняття спадщини за законом. Проте відповідач не визнає їх право на спадкування, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє документальне підтвердження того, що вони є рідними доньками померлого.

Просили суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є рідними доньками ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 та визнати за кожною з них право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала їх батькові ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 30 березня 2002 року (т.1,а.с.3-5, 42-43).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин є безпідставними, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності на майно в порядку спадкування (т.4,а.с.69-74).

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначають, що суд не врахував покази свідків, як підтвердили проживання однією сім?єю їх батька та матері, те, що батько вважав їх рідними дітьми. Не враховано судом, що вони здійснили поховання батька. Суд не дав оцінку запису в погосподарській книзі, де головою господарства зазначено їх бабусю ОСОБА_9, її сином ОСОБА_8, невісткою їх матір ОСОБА_10, а вони вказані онуками. Підтвердженням того, що ОСОБА_8 є їх батьком, є також спільні сімейні фотографії (т.4 а.с.104-107).

Ухвалою апеляційного суду від 26 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження (т.4,а.с.108), 10 січня 2019 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, які беруть участь у справі на 06 лютого 2019 року (т.4,а.с.149).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що суд дав належну оцінку доказам. ЇЇ батько перебував у зареєстрованому шлюбі з її матір?ю - ОСОБА_11. Шлюб розірвано у 1979 році. Суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову через його безпідставність та недоведеність (т.4,а.с.123-148).

Треті особи відзиви на апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачі підтримали доводи апеляційної скарги, а відповідач заперечила проти них і просила рішення суду залишити без змін.

Треті особи, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули (т.4,а.с.156-157, 172,173,175).

Сільська рада надала письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (т.4,а.с.159,163).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_8 (т.3,а.с.11). ОСОБА_12 матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,95 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради Ноовоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 30 березня 2002 року (т.1,а.с.48).

У встановлений законом строк до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_4, з заявою від 04 лютого 2013 року про прийняття спадщини за законом після смерті батька з наданням документів, які підтверджують, що вона є рідною донькою померлого (т.3,а.с.4). Також звернулись з заявами про прийняття спадщини 07 лютого 2013 року ОСОБА_1 (т.3,а.с.7), 28 лютого 2013 року ОСОБА_2 (т.3,а.с.10), 28 лютого 2013 року ОСОБА_10 (т.3,а.с.9).

ОСОБА_7 20 лютого 2013 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (т.3,а.с.8).

В заяві про прийняття спадщини ОСОБА_1 зазначила, що є донькою ОСОБА_8, крім нею спадкоємицею за законом є дочка спадкодавця - ОСОБА_4, інших спадкоємців немає.

ОСОБА_10 в заяві про прийняття спадщини зазначила, що вона приймає спадщину після смерті ОСОБА_8, крім неї спадкоємицями за законом є дочка спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_7, інших спадкоємців немає. ОСОБА_2 також у заяві про прийняття спадщини зазначила, що приймає спадщину після смерті батька ОСОБА_8.

ОСОБА_10 померла 30 травня 2013 року.

Нотаріусом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 роз?яснено, що у наданому ОСОБА_1 свідоцтві про народження в графі батько записаний «Шилан Максим Юхимович», у наданому ОСОБА_2 свідоцтві про народження в графі «батько» запис відсутній, документів про родинний зв?язок з померлим ОСОБА_8 не надано, що унеможливлює видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом (т.3,а.с.17,19).

Позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення позивачі обґрунтовували тим, що вони є рідними доньками ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стверджували, що батько та мати ОСОБА_10 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство з 1964 року, так як попередній шлюб батька з матір?ю відповідача ОСОБА_4 був розірваний лише у 1979 році. В період спільного проживання батьків народилося п'ятеро дітей: ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_31, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується довідками та копією погосподарської книги домогосподарства, в якому проживали їх батьки за адресою вул. Злинська, буд.7 в селі Григорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. З 1969 року в погосподарській книзі позивач ОСОБА_1 записана як онука, так як головою двору на той час була бабуся ОСОБА_9, а в подальшому після її смерті - записана як дочка голови родини ОСОБА_8. З тієї причини, що попередній шлюб батька не був розірваний, перших чотирьох дітей батьки в свідоцтві про народження записали на прізвище матері, проте по-батькові всі діти записані «Максимівна», в тому числі й позивач ОСОБА_1, де ім'я по-батькові батька записано як ОСОБА_18. Чому найменша дитина - ОСОБА_19 записана на прізвище батька, позивачам не відомо.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_6, вказано відомості про батька : ОСОБА_21, мати ОСОБА_10. Підстава запису відомостей про батька - заява матері від 09 жовтня 1969 року (т.2,а.с.105-106).

ОСОБА_12 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_7, в графі відомості про батька відсутні. Заявником державної реєстрації народження вказаний ОСОБА_23, актовий запис підписано свідками ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т.1, а.с.7).

Як свідчить запис акта про шлюб № 975 ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11. Шлюб розірвано 25 жовтня 1979 року (т.2,а.с. 108).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно роз?яснення у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв?язку із втратою годувальника.

Оскільки, як встановлено судом, у позивачів у свідоцтві про народження померлий ОСОБА_8 батьком не значиться, то в даному випадку позивачам необхідно встановлювати не факт родинних відносин, а доводити, що померлий ОСОБА_8 є їх біологічним батьком у відповідності до Кодексу про шлюб та сім?ю України.

Статтею 53 КпШС України передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір?ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної зави батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на триманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги, спільне проживання та ведення спільного господарства матір?ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За таких обставин висновок суду про безпідставність позовних вимог є правильним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки позивачі обрали неналежний спосіб захисту своїх прав шляхом встановлення факту родинних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 268, п. 1ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді О.Л. Дуковський

В. В. Черненко