Справа № 138/1465/17
Провадження № 22-ц/801/2507/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 рокуСправа № 138/1465/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Якименко М. М.,

за участю секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 20 серпня 2019 року в м. Могилів-Подільському суддею цього суду Цибульським О. Є., зі складанням його повного тексту 22 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно домоволодіння АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги до майна померлої є її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_2 спадщину прийняла, а ОСОБА_1 15 травня 2017 року отримала постанову приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті її матері у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Пославшись на викладені обставини та на те, що строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме, шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 06 січня 2016 року, але позивач важко хворіла і змушена була стаціонарно лікуватись з 25 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року, тому вона просила суд визначити їй додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 .

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 квітня 1951 року батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28 квітня 2017 року ОСОБА_4 30 грудня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 і змінила прізвище на ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у м. Могилів-Подільському, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19 квітня 2017 року (т. 1 а. с. 6а).

03 травня 2017 року головою Квартального комітету м. Могилів-Подільського Вінницької області видано ОСОБА_1 довідку № 213 про те, що її мати ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до дня своєї смерті (т. 1, а. с. 9).

Відповідно до довідки Комунальної установи «Могилів-Подільський Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 233 від 13 червня 2017 року ОСОБА_1 дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні з 25 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу, лівобічний парез, гіпертонічна хвороба (т. 1, а. с. 7).

Згідно зі спадковою справою № 44/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеною 16 серпня 2016 року (т. 1, а. с. 42-78) 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Одночасно повідомила, що крім неї інших спадкоємців, передбачених законом, немає (т. 1, а. с. 43).

16 серпня 2016 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області видано Ротар Валентинівні ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 69).

15 травня 2017 року до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області звернулась Мельник Людмила Борисівна з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_3 . Одночасно повідомила, що крім неї, іншим спадкоємцем, передбаченим законом, є донька померлої ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 71).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області № 204/02-31 від 15 травня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав пропуску строку для прийняття спадщини (т. 1, а. с. 78).

Згідно з відповіддю на запит № 1293/05-12 від 22 листопада 2017 року Комунальна установа «Могилів-Подільський Центр первинної медико-санітарної допомоги» повідомила суд першої інстанції про те, що відповідно до запису в медичній карті амбулаторного хворого, ОСОБА_1 в період з 25 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року перебувала на лікуванні в стаціонарі на дому (т. 1, а. с. 102).

В судовому засіданні в суді першої інстанції 28 листопада 2018 року свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_1 у період з 25 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року важко хворіла, зокрема, вона була прикута до ліжка, не могла самостійно доглядати за собою, у неї була порушена мова, до неї приходила медична сестра, яка ставила їй крапельниці.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді першої інстанції 27 лютого 2019 року пояснила, що вона як лікар займалася лікуванням ОСОБА_1 , яка перенесла важкий інсульт з втратою мови та лівобічним парезом та лікувалася вдома під наглядом професійної медсестри з 25 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року. Крім того, позивач з 2006 року перебуває у неї під наглядом, оскільки страждає на гіпертонічну хворобу.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийнятті спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; незнання про існування заповіту; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме у зв`язку з важкою хворобою, тому наявні підстави для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном на 1 (один) місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач за станом здоров`я могла подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк зводяться до переоцінки доказів, однак на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне неприйняття судом першої інстанції до уваги довідки старшого слідчого Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про перебування у його провадженні кримінального правопорушення по факту видачі завідомо неправдивих медичних довідок лікарем ОСОБА_12 . апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана довідка не містить інформації про обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення по суті заявлених вимог.

Крім того, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року.