Дата документу 30.01.2019 Справа № 333/1115/18
Запорізький апеляційний суд
Є. у. № 333/1115/18 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
№ провадження Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року у складі судді Наумової І.Й. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Запорізької міської ради, треті особи: Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконним рішення та скасування рішення Запорізької міської ради та скасування державного акту на земельну ділянку та реєстрації права на неї,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просять визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. в частині затвердження технічної документації та передачі на праві приватної власності гр. ОСОБА_5 земельної ділянки площею 9/20 частки загальною площею 0,0676 га, за кадастровим номером: НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та для ведення садівництва, скасувати державний акт на право власності НОМЕР_3 від 06.04.2010 р. виданий гр. ОСОБА_5 на підставі рішення Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. щодо земельної ділянки площею 9/20 частки від 0,0676 га, за кадастровим номером: НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва, судові витрати у сумі 1409 грн. 60 коп. покласти на відповідачів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2018 р. по справі №333/1115/18 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Запорізької міської ради, треті особа: Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Дергеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконним рішення та скасування рішення Запорізької міської ради, скасування державного акту на земельну ділянку та реєстрацію права на неї було задоволено та накладено арешт на земельну ділянку площею 9/20 частки від 0,0676 га за кадастровим номером: НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року в задоволені позову відмовлено. Скасовані заходи забезпечення по даній цивільній справі, накладені ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2018 р., у вигляді арешту на земельну ділянку площею 9/20 частки від 0,0676 га, за кадастровим номером: НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення яким, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.11.1996 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Клименко В.В., зареєстрованому у реєстрі за №3-3606 ОСОБА_5 купила 67/100 частин жилого будинку за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. передано згідно додатку гр. ОСОБА_5 у власність 9/20 частки від загальної площі 0,0676 га, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до останньої редакції Технічного паспорту від 10.07.2002 р. на житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 (інвентарний номер 8189, реєстровий номер 13/3296) фактичний розмір земельної ділянки по фактичному користуванню становить 666 м2. Відповідач ОСОБА_5 надала відповідь на запит із ТОВ «ЗМБТІ», із якої вбачається, що технічний паспорт від 10.07.2002 р. на житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 є непогашеним, а тому може бути підставою для розробки технічної документації на земельну ділянку.

Приймаючи вказане рішення Запорізька міська рада керувалась Законом України «Про місцеве самоврядування в України» та Земельним кодексом України.

Крім того, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

При цьому відповідно до ч. 12 ст. 39 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політки у сфері господарської діяльності».

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 118 ЗК України передбачає, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органами по земельних ресурсах, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів.

Згідно ст.. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Тобто, міська рада приймаючи рішення №25 від 23.12.2009 р. виходила із наданої технічної документації на земельну ділянку, яка пройшла регуляторну процедуру та обговорення.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України.

Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений законом строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗК України не передбачено.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді