КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/1345/17 Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н. О.

апеляційне провадження № : 22-ц/824/16610/2019 Доповідач: Гаращенко Д. Р.

11 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Левенця Б. Б.

При секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Бердана Ігоря Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»), третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову зазначив, що 11 лютого 2008 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Універсал Банк» правонаступником, якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 012-2008-226 від 11.02.2008 року за яким кредитор зобов`язався надати позичальнику в кредит 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США зі сплатою 13,45 % річних (підвищена процентна ставка - 40,35% річних) строком кредитування до 10 лютого 2023 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 11.02.2008 року між ОСОБА_1 та кредитором було укладено Договір поруки № 012-2008-226-Р відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Позивач зазначив, що листом від 16.07.2008 року «Універсал Банк» повідомив позичальника та поручителя про підвищення процентної ставки з 15.07.2008 р. до 14,95 % (підвищена процентна ставка - 44,85%), пояснюючи ці зміни останніми тенденціями у фінансовій сфері та економічною ситуацією в Україні загалом оригінал вказаного листа наявний у позичальника та поручителя.

Позивач вважає, що з 15.07.2008 року банком вже нараховувались, а позичальником фактично сплачувались щомісячні чергові платежі за процентною ставкою 14,95%, підвищеною процентною ставкою 44,85%.

Згідно із п. 1.2. Договору поруки № 012-2008-226-Р віл 11.02.2008 р. встановлено:

« Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного основною договору і він погоджується з ними, зокрема: (...)

- 13,45% річних - розмір процентної ставки и користування кредитом без порушення термінів сплати платежів:

- 40,35% річних - розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки терміни сплати платежів. (...)

П. 2.1. договору зазначено, що Кредитор не в праві без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до Основною договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін".

У Договорі поруки не встановлено, що поручитель поручається і згоден з усіма наступними змінами до основного договору без додаткових угод.

Таким чином, позивач вважає, що з 15.07.2008 р. банком було підвищено процентні ставки за кредитним договором базову - з 13.45 до 14.95 % річних та підвищену - з 40,35 до 44,85% річних.

Просив суд, визнати припиненою поруку за Договором поруки №012-2008-226-Р від 11 лютого 2008 року укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Бердан І. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що листом від 16.07.2008 року Банком про підвищення процентної ставки з 13,45 % до 14.95% Позичальнику, без одержання згоди на збільшення обсягу відповідальності Поручителя у письмовій формі є прямим порушенням умови п. 2.1. Договору поруки, який передбачає обов`язкову згоду Поручителя на збільшення обсяг його відповідальності виключно у письмовій формі.

Судом першої інстанції не надано оцінку тому, що будь-яких відомостей щодо письмового погодження Поручителем у липні 2008 року або пізніше, про збільшення розміру процентів за користування кредитом матеріали справи не містять.

Сам по собі факт встановлення Судом І інстанції цих обставин є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки подальші правовідносини Сторін, у тому числі і відмова Банку від претензій про стягнення заборгованості за підвищеними ставками, не має правового значення для припинення поруки з моменту виникнення правоприпиняючого факту: збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок підвищення Банком процентної ставки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року, справа № 523/3082/14-ц, провадження № 14- 243цс19 та Постанові від 31 липня 2019 року у справі № 438/565/15-ц в обох випадках за участі ПАТ «Універсалбанк» відповідно до якої зазначено, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні.

При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту збільшення обсягу відповідальності.

Апелянт зазначив, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які Суд І інстанції визнав встановленими, та порушення ст. 76, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 83, 89, ч. 1 ст. 229, ст. 263 ЦПК України.

Суд першої інстанції зробив висновок про те, що нарахування Банком заборгованості здійснювалось за першопочатковими, а не підвищеними процентними ставками, на підставі бездоказових пояснень Банку і без оцінки доказів, наданих Поручителем.

Суд першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що Відповідачем не надано ніяких доказів збереження попередньої процентної ставки після листа від 16.07.2008 р., та жодних порівняльних розрахунків, графіків платежів «до» і «після» чи будь яких інших доказів.

Не повне з`ясування обставин і невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи полягає у тому, що суд першої інстанції без жодних доказів прийняв до уваги пояснення представника Відповідача у судовому засіданні 21.10.2019 р. про те, що «нарахування банком здійснювались за першопочатковими процентними ставками обумовленими та узгодженими сторонами за Кредитним договором № 012-2008-226 від 11.02.2008 року, а саме 13.45 % річних базової та 40,35 % річних підвищеною, тобто фактичні зміни основного зобов`язання не відбулись, протилежне позивачем не спростовано».

Судом першої інстанції не досліджено, якою була процентна ставка фактично застосована після 15.07.2008 р., і не надано оцінку наданим Позивачем - Поручителем доказам того, що з 15.07.2008 року Банком фактично нараховувались, а Позичальником сплачувались щомісячні чергові платежі за процентною ставкою 14,95 та підвищеною процентною ставкою 44.85%.

03.12.2019 року надійшов відзив від відповідача АТ «Універсал Банк» в якій зазначив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 безпідставна, рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2008 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Універсал Банк» правонаступником, якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 012-2008-226 від 11.02.2008 року за яким кредитор зобов`язався надати позичальнику в кредит 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США зі сплатою 13,45 % річних ( п.1.1 договору)

Згідно з п. 1.1.1. договору за користування коштами понад встановлений ( або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі - 40,35% річних.

Строк кредитування за договором встановлено до 10 лютого 2023 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 11.02.2008 року між ОСОБА_1 та кредитором було укладено Договір поруки № 012-2008-226-Р відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. (т.1, а.с. 18- 20).

Листом від 16.07.2008 року банк повідомив позичальника та поручителя про зміну нарахування відсотків на залишок кредиту з 15.07 2008 р, а саме базової процентної ставки до 14,95 %, а підвищену процентну ставка до 44,85%, пояснюючи ці зміни останніми тенденціями у фінансовій сфері та економічною ситуацією в Україні загалом. (т. 1, а.с.21).

Відмовляючи у задоволені позову суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду повністю відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Згідно з п.2.1 Договору поруки №012-2008-226-Р від 11.02.2008 року встановлено, що кредитор не в праві без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до Основною договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.07.2008 року банк повідомив позичальника та поручителя про зміну нарахування відсотків на залишок кредиту з 15.07 2008 р, а саме базової процентної ставки до 14,95 %, а підвищену процентну ставка до 44,85%, пояснюючи ці зміни останніми тенденціями у фінансовій сфері та економічною ситуацією в Україні загалом. (а.с.21).

Колегія суддів при детальній перевірці розрахунку заборгованості за кредитним договором наявному в матеріалах справи ( т.1 а. с. 26-28), погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що банком здійснювались нарахування за першопочатковими процентними ставками обумовленими та узгодженими сторонами за Кредитним договором № 012-2008-226 від 11.02.2008 року, а саме 13.45 % річних базової та 40,35 % річних підвищеною.

Фактичні зміни основного зобов`язання не відбулись.

Колегія судді вважає, що відповідно до ст. 81 ЦПК України апелянтом не доведено обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів вважає, що ненадання судом першої інстанції оцінки будь-яким відомостям щодо письмового погодження з Поручителем у липні 2008 року або пізніше, про збільшення розміру процентів за користування кредитом, на фактичне вирішення справи не впливає, оскільки збільшення процентів не відбулося.

Колегія суддів вважає, що апелянт помилково послався на висновок Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року, справа № 523/3082/14-ц, провадження № 14- 243цс19 та Постанови від 31 липня 2019 року у справі № 438/565/15-ц оскільки зазначені правові висновки стосується інших правових відносин.

Інші доводи апелянта не спростовують вірність висновку в рішенні суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Бердана Ігоря Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

Б.Б. Левенець