Справа № 2011/525/2012
Провадження № 2/638/997/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

29 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Тягунової Р.Ю.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат позивача на професійнц правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступника позивача ОСОБА_5 ) до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 «Про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, витребування квартири з незаконного володіння, виселення та вселення, зняття з державної реєстрації », треті особи : ОСОБА_9; Департамент реєстрації Харківської міської ради; Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова, Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019 представником позивача адвокатом ОСОБА_2 було подано заяву, у якій ОСОБА_2, просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу з відповідачів у справі. В обґрунтування заяви зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 14.06.2018 укладено договір про надання правових послуг (правової допомоги) зі строком дії до 31.12.2020, що відповідає вимогам зазначеної вище норми. Договір по своїй формі і змісту відповідає вимогам ЗУ «Про адвокату та адвокатську діяльність», а також діючого законодавству України. Сторони договору дійшли згоди про оплату надання професійної правничої допомоги у цій справі у розмірі 30 000грн, попередньо вказавши про це у прохальній частині позовної заяви. ОСОБА_1 станом на час судового засідання 14.03.2019 фактично сплатив за надану правничу допомогу адвокату ОСОБА_2, завдаток за договором у розмірі 2000 грн, що підтверджується приходним касовим ордером адвоката від 14.06.2018, який долучений до матеріалів справи. На підтвердження заяви ОСОБА_2 надані докази, а саме копія диплому кандидата юридичних наук, акт передання - прийняття фактично наданих правових послуг, розрахунок вартості правових послуг, корінець прибуткового касового ордеру на суму 39600 грн, докази направлення відповідачам.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_3Є, - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2019 позов ОСОБА_1 ( правонаступника позивача ОСОБА_5 ) до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 «Про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, витребування квартири з незаконного володіння, виселення та вселення, зняття з державної реєстрації », треті особи : ОСОБА_9; Департамент реєстрації Харківської міської ради; Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова, Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради - задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 18 листопада 2005 року (реєстр № 2067).

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_8 із квартири № АДРЕСА_1 із зняттям їх з державної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі по 846 гривень 45 копійок з кожного.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У судових дебатах 14.03.2019 представником позивача ОСОБА_2 зроблено заяву, що ними будуть надані докази судових витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

18.03.2019 адвокатом ОСОБА_2 подано докази на підтвердження понесених судових витрат.

Відповідно до ст. 246 ЦПК Україния - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).

Приписами ч.І ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 14.06.2018 року укладено договір про надання правових послуг (правової допомоги) зі строком дії до 31.12.2020 року, що відповідає вимогам зазначеної вище норми права.

Цей договір про надання правових послуг по своїй формі і змісту відповідає також вимогам статті 27 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-УІ, а також в цілому діючому законодавству України.

Згідно із ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-УІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи (п.1 ч.З ст. 133 ЦПК), та становлять одну із складових судових витрат (ч.І ст. 133 ЦПК).

Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом ст. 137 ЦПК (1) витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.З ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сторони договору дійшли згоди про оплату надання професійної правничої допомоги у цій справі у розмірі 30 000 (тридцать тисяч) грн. 00 коп., попередньо вказавши про це у прохальній частині позовної заяви.

ОСОБА_1 станом на час судового засідання 14.03.2019 року фактично сплатив за надану правничу допомогу адвокату ОСОБА_2 завдаток за договором у розмірі 2000 (двох тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується приходним касовим ордером адвоката від 14.06.2018, який долучений до матеріалів справи у копії.

Під час судових дебатів адвокатом було попереджено суд, що після судового засідання сторони договору про надання правової допомоги узгодять кінцеву калькуляцію з фактично наданих правових послуг і нададуть суду необхідні документи у встановлений законом строк.

14.03.2019 року адвокат і клієнт узгодили розрахунок/калькуляцію фактично наданих правових послуг, підписали акт передання-прийняття цих послуг, після чого ОСОБА_1 сплатив адвокатові гроші у сумі 39 600 (тридцять дев'ять тисяч шістсот) гри., що підтверджується корінцем прибуткового касового ордеру № 14/03-19 від 14.03.2019 року на вказану суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем та його представником надано копію диплому кандидата юридичних наук, копію атестату доцента, довідку про те, що ОСОБА_2 дійсно обліковується у Раді адвокатів Харківської області, № свідоцтва 632, дата видачі 29.07.2008, квитанцію до прибуткового касового ордера №14/03-19, відповідно до якої від ОСОБА_1 прийнято 39 600.00 грн за правничу допомогу. Окрім того, факт надання ОСОБА_2 ОСОБА_1 професійної правничої допомоги підтверджується актом передання - приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг б/н від 14.06.2018. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України адвокатом ОСОБА_2 надано розрахунок вартості правової допомоги, що фактично надані ОСОБА_1

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступника позивача ОСОБА_5 ) до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 «Про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, витребування квартири з незаконного володіння, виселення та вселення, зняття з державної реєстрації », треті особи : ОСОБА_9; Департамент реєстрації Харківської міської ради; Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова, Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі по 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот) грн з кожного .

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд