Житомирський апеляційний суд
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у місті Житомирі без повідомлення учасників цивільну справу №295/16586/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Сектор опіки (піклування), усиновлення та соціального захисту дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2018 року,яка постановлена суддею Полонцем С.М.в м.Житомирі

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру призначених аліментів.

10 грудня 2018 року ухвалою суду заява ОСОБА_2 була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків та в подальшому ухвалою від 28 грудня 2018 року була визнана судом неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому зазначає, що 27 грудня 2018 року заявником, на виконання вимог ухвали від 10 грудня 2018 року, до суду була подана заява із зазначенням підстав, з яких позивач не має можливості надати належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, вказано про намір заявити відповідні клопотання щодо витребування доказів судом під час проведення підготовчого засідання по справі, що в свою чергу є правом позивача. Апелянт зазначає, що повертаючи їй позовну заяву, судом фактично не зазначено мотивів з яких не було враховано її заяву від 27 грудня 2018 року подану до суду на виконання вимог ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2018 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (а.с.7-8). При цьому було зазначено, що звертаючись з позовом до суду, позивачем не долучено до позовної заяви доказів, які підтверджують ухилення батька від виконання своїх обов'язків, зокрема того, що батько не піклується про дитину, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною; не створює умови для отримання нею освіти, зокрема відомостей з місця навчання дитини щодо участі батька у вихованні дитини; відомостей, які характеризують особу батька дитини (а.с.7-8).

Копію зазначеної ухвали надіслано 10.12.2018 р. заявнику рекомендованим листом та вручено особисто 24.12.2018 р. (а.с.9,14).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд виходив з того, що у визначений судом строк зазначені в ухвалі суду від 10 грудня 2018 року недоліки не були виконані в повному обсязі.

Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна також містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як визначено ч.1 та 3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Так, 27 грудня 2018 року позивачем, з метою усунення недоліків зазначених в ухвалі судді Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2018 року, було подано до суду заяву в якій вона зазначає підстави з яких у неї відсутня можливість надати суду ряд доказів по справі та зазначено про намір заявити відповідні клопотання щодо витребування доказів судом під час проведення підготовчого засідання по справі (а.с.10).

Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що недоліки, зазначені в ухвалі судді Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2018 року позивачем фактично були усунуті.

Як визначено ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1.ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя не звернув належної уваги на те, що позивач має право на обґрунтування своїх вимог саме тими обставинами, які вона вважає за потрібне вказати в позовній заяві.

Встановлення фактичних обставин справи, а також відповідність викладених в тексті позовної заяви обставин фактичним обставинам справи, дослідження доказів за діючим цивільно-процесуальним законодавством віднесено не до стадії відкриття провадження по справі, а до стадії судового розгляду.

Також суддя не врахував того, що згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску строку позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Як вбачається з тексту позовної заяви та заяви про усунення недоліків, поданої на виконання ухвали судді, позивач зазначила докази, які на її думку підтверджують обставини справи та підстави які унеможливлюють надання нею зазначених доказів суду. Крім того вказала, що на підготовчому засіданні буде подана заява про витребування вказаних доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у судді не було.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведеного вбачається, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді