Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 596/2231/16-ц

провадження № 61-4758св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського апеляційного суду в складі колегії суддів: Хома М. В., Костів О. З., Сташків Б. І. від 07 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобілів.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 04 червня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З травня 2015 року вони разом не проживали, а 02 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 шлюб було розірвано. Під час шлюбу сторонами придбано транспортні засоби, а саме, автомобіль марки «Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter», 2001 року випуску, та «Peugeot «Partner», 2014 року випуску. 08 липня 2015 року відповідач без згоди позивача відчужив автомобілі, які є спільним майном подружжя, а отримані від продажу кошти використав на власні потреби. Вважає, що вона має право на грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості проданих автомобілів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні транспортні засоби були придбані та реалізовані сторонами під час шлюбу за взаємною згодою подружжя.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортних засобів у загальному розмірі 219 250 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що транспортні засоби марки Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter», 2001 року випуску, та «Peugeot «Partner», 2014 року випуску, які були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відчужені ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3 , доказів витрати отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї суду не представлено, а тому у позивача виникло право на грошову компенсацію їх дійсної вартості.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 07 лютого 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд прийшов до невірного висновку про доведеність факту окремого проживання сторін виключно на підставі пояснень самого позивача. Факт окремого проживання сторонами в зареєстрованому шлюбі не встановлювався ні окремим судовим рішенням, ні в самому судовому рішенні про розірвання шлюбу не зазначено і не встановлено, що сторони фактично вже разом не проживають як сім`я. Рішенням суду правомірно відмовлено в задоволенні позову та враховано ті обставини, що в момент продажу автомобілів діяла презумпція згоди другого з подружжя на їх відчуження.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 596/2231/16-ц з Гусятинського районного суду Тернопільської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 04 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області.

У період шлюбу сторони придбали автомобіль марки Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter», 2001 року випуску, та «Peugeot «Partner», 2014 року випуску, які були зареєстровані на ім`я відповідача.

08 липня 2015 року вищевказані транспортні засоби зняті з обліку та перереєстровано на ОСОБА_4 - мати відповідача по справі. Даний факт підтверджується картками № 67751640 від 08 липня 2015 року та відповідно № 67744032 від 08 липня 2015 року.

Відповідно до копії довідки-рахунку серії ААЕ № 190065, виданої ТОВ «Авто-Ленд» 07 серпня 2015 року автомобіль марки Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter», 2001 року випуску продано ОСОБА_4 за 18 100 грн.

Відповідно до копії довідки-рахунку серії ААЕ № 190964, виданої ТОВ «Авто-Ленд» 07 серпня 2015 року автомобіль марки «Peugeot «Partner», 2014 року випуску, продано ОСОБА_4 за 28 100 грн.

Відповідно до висновків експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження зазначених вище автомобілів від 17 березня 2017 року № 235/17-22, № 236/17-22 ринкова вартість вантажного фургону малотоннажного марки «Мерседес - Бенс» SPRINTER 316 CDI, номер кузова НОМЕР_1 , 2001 року випуску, в працездатному стані, що визначена без огляду, станом на 07 липня 2015 року становила 207 980 грн, і відповідно ринкова вартість вантажного фургону малотоннажного-В марки «Пежо Партнер»» 1.6 НDI, номер кузова НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в працездатному стані, що визначена без огляду, станом на 07 липня 2015 року становила 230 520 грн.

Загальна вартість транспортних засобів згідно вказаних висновків становить 438 500 грн.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - сторонами по справі розірвано.

Звертаючись з вищевказаним позовом до суду ОСОБА_3 зазначала, що кошти отримані за договорами купівлі-продажу було використано відповідачем на свій розсуд проти її волі, не в інтересах сім`ї та не на її потреби.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя Ѕ частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Встановивши, що ОСОБА_2 реалізував придбані подружжям під час шлюбу автомобілі, продав їх своїй матері без згоди дружини, отримані кошти від реалізації майна виратив не в інтересах сім`ї, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення статей 65, 68 СК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості належної їй Ѕ частини автомобілів у розмірі, виходячи з ринкової вартості автомобілів, встановленої висновками експертного автотоварознавчого дослідження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило