печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Шевченко О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Грищенко А.Л., Олефіренка Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету технологій та дизайну, про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача зазначаючи, що він згідно записів у трудовій книжці в період з01 жовтня 2015 року по 02 листопада 2017 року перебував в трудових відносинах із Київським національним університетом технологій та дизайну, який є правонаступником державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», який реорганізовано шляхом приєднання останнього, де позивач здійснював викладацьку діяльність до реорганізації, однак, як він вказує фактично він викладав з 27 серпня 2015 року, що заперечується керівництвом вказаного навчального закладу, а тому позивач з урахуванням уточнень просить встановити факт перебування в трудових відносинах з зазначеним навчальним закладом в період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року, стягнути заборгованість по заробітній платі, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10 021,91 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 358 724,51 грн.

Ухвалою судді від 14 грудня 2017 року залишено без руху вказану позовну заяву та надано строк для усунення недоліків, які позивачем усунуто у визначений строк та ухвалою судді від 23 січня 2018 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

За клопотанням позивача розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін та викликом свідків.

Ухвалою суду від 07 березня 2018 року за клопотанням позивача витребувано у Київського національного університету технологій та дизайну завірені копії наказів останнього від 01 липня 2015 року № 122, від 06 серпня 2015 року № 150 та від 28 вересня 2015 року № 328 o.с., які пов`язані із переводом ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри господарського права відповідача, а також розклад занять студентів юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну на 1 семестр 2015-2016 навчального року, та копію матеріалів особової справи ОСОБА_1 , зокрема заяву про переведення до Київського національного університету технологій та дизайну від 06 серпня 2015 року.

30 травня 2018 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

01 червня 2018 року відповідно до розпорядження № 373 у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_6., вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Цокол Л.І.

18 червня 2018 року до суду представником відповідача на виконання ухвали суду надано витребувані докази.

Ухвалою судді від 23 серпня 2018 року прийнято до свого провадження вказану справу та призначено здійснювати її розгляд за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

02 жовтня 2018 року в судовому засіданні позивач звернувся із клопотання про уточнення розміру вимог позову, яке ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати прийнято до розгляду та ухвалено викликати та допитати в судовому засіданні свідків.

06 лютого 2019 року відповідно до розпорядження № 57 у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_2 , вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А.

Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою судді від 06 лютого 2019 року прийнято до свого провадження вказану справу та призначено здійснювати її розгляд за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

28 лютого 2019 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення вимог позову, а 03 квітня 2019 року відзив на неї, 10 квітня 2019 року відповідь на відзив та 24 квітня 2019 року заперечення неї.

Ухвалою судді від 13 вересня 2019 року за клопотанням позивача розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін, яким додатково роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи та викликано в судове засіданні свідків.

11 жовтня 2019 року позивачем подано до суду заяву про уточнення вимог позову.

04 листопада 2019 року розгляд справи не відбувся в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, а тому сторін повідомлено про дату, час та місце проведення наступного судового засідання, шляхом направлення судових повісток, а також здійснено виклик свідків, які в судовому засіданні 02 грудня 2019 року показали суду наступне.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_3 , яка була студентом позивача у спірний період зазначила, що дійсно у неї 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 було проведено зайняття з господарського процесу, яке відбувалось в 4 корпусі Київського національного університету технологій та дизайну, інформація про що була розміщена в розкладі факультету з зазначенням прізвища викладача.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що він очолював кафедру де працював позивач та вони були присутні на нараді, яка відбувалась 27 серпня 2015 року, де ОСОБА_1 отримав навчальне навантаження на перший семестр та з 02 вересня 2015 року проводив лекційні та практичні зайняття з цивільного процесу студентам юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну.

Вислухавши позивача, який в судовому засіданні позов підтримав та з урахуванням уточнень просив задовольнити, а також представників відповідача, які проти задоволення позову заперечували, посилаючись на доводи викладені в письмових відзиві та запереченнях, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 547-р «Про реорганізацію державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» та відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня 2015 року № 661 року «Про реорганізацію державного вищого навчального «Міжгалузева академія управління» зазначений державний навчальний заклад було реорганізовано шляхом його приєднання до Київського національного університету технологій та дизайну з утворенням на його базі структурного підрозділу Університету.

До моменту реорганізації, шляхом приєднання ОСОБА_1 працював доцентом у державному вищому навчальному закладі «Міжгалузева академія управління».

Відповідно до наказу ректора Київського національного університету технологій та дизайну Грищенка І.М. від 28 вересня 2015 року № 328 о.с. ОСОБА_1 було переведено, за його згодою, на посаду доцента кафедри господарського права юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну, що підтверджується записом № 23 у його трудовій книжці НОМЕР_1 .

Отже, мав місце факт продовження трудових відносин ОСОБА_1 із Київським національним університетом технологій та дизайну.

Позивач вказує, що до 30 червня 2015 року він проводив заняття, приймав екзамени та заліки в приміщенні державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», що розташований у будівлі АДРЕСА_1 , у студентів цього навчального закладу, оскільки саме з останнім він перебував у трудових відносинах.

З 01 липня 2015 року до 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 перебував у відпустці, після закінчення якої, 27 серпня 2015 року його було попереджено керівництвом навчального закладу про те, що позивач, став до роботи вже до Київського національного університету технологій та дизайну в зв`язку з його реорганізацією.

Позивач зазначає, що він разом із іншими викладачами юридичного факультету 06 серпня 2015 року мав співбесіду із керівництвом Київського національного університету технологій та дизайну, а також в цей же день написав заяву про переведення його на посаду доцента кафедри господарського права юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну. Де також підтверджено, що позивач повинен стати до роботи 27 серпня 2015 року, прибувши за адресою: м. Київ , вул. Немировича -Данченка , 2, тобто до корпусу № 4 Київського національного університету технологій та дизайну.

Також позивач зазначає, що прибувши в призначений час 27 серпня 2015 року на нараду юридичного факультету отримавши навчальне навантаження на перший семестр, почав готувати конспекти лекцій, виконував іншу роботу, зокрема був присутній на посвяті студентів 1 курсу юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну, яка відбулася 31 серпня 2015 року.

Показаннями свідків та наявними у справі доказами підтверджується вищевикладене, а також встановлюється, що з 02 вересня 2015 року позивач проводив лекційні та практичні заняття із студентами вже Київського національного університету технологій та дизайну. Даний факт підтверджується розкладом занять для студентів юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну на перший семестр 2015-2016 навчального року, а також записами в журналі обліку роботи викладача ОСОБА_1 на 2015-2016 навчальний рік. Факт проведення лекційний та практичних занять із студентами вже Київського національного університету технологій та дизайну у вересні 2015 року підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, ОСОБА_4 , який на той працював завідувачем кафедри господарського права, а також студентки, яку навчав позивач у цей період, ОСОБА_3 .

В ході розгляду справи встановлено, що факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Київським національним університетом технологій та дизайну в період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року заперечується керівництвом Київського національного університету технологій та дизайну, оскільки в його трудовій книжці зроблено запис, що до 30 вересня 2015 року він працював в державному вищому навчальному закладі«Міжгалузева академія управління», а лише з 01 жовтня 2015 року - в Київському національному університеті технологій та дизайну, що як підтверджують свідки, а також наявні у справі докази не відповідає дійсності.

Окрім зазначеного при звільненні ОСОБА_1 за власним бажанням 02 листопада 2017 року він отримав довідку про підтвердження педагогічного стажу № 21-ВК, в якій зазначена аналогічна інформація. В зазначеній довідці начальник відділу кадрів ОСОБА_5 . посилається, зокрема на накази Київського національного університету технологій та дизайну від 01 липня 2015 року № 122, від 06 серпня 2015 року № 150 та від 28 вересня 2015 року № 328 о.с., які пов`язані із його переводом на посаду доцента кафедри господарського права юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну та встановлюють дату початку трудових відносин із Київським національним університетом технологій та дизайну (а.с. 83-87).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених ОСОБА_1 доходів та утриманих податків, які знайшли відображення у довідці, виданій Чернігівською об`єднаною податковою інспекцією ДФС України № 2006 від 04 грудня 2017 року, заробітна плата нараховувалася державним вищим навчальним закладом«Міжгалузева академія управління» лише до 26 серпня 2015 року тобто до закінчення відпустки, а Київським національним університетом технологій та дизайну нарахування почали здійснюватися лише з 01 жовтня 2015 року. Відповідно за період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася, хоча, як вбачається позивач виконував в цей час обов`язки доцента кафедри господарського права юридичного факультету Київського національного університету технологій та дизайну.

Позивач був не згодний з позицією керівництва Київського національного університету технологій та дизайну, що за роботу в зазначений період заробітну плату йому має платити державний вищий навчальний заклад«Міжгалузева академія управління», однак продовжуючи роботу в Київського національного університету технологій та дизайну він не міг захищати на той час свої права в суді, а був звільнений за власним бажанням 02 листопада 2017 року та 13 грудня 2017 року звернувся до суду, що виключає правові наслідки пропущення ним строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України на що посилається сторона відповідача, адже, про порушення свого права позивач дізнався в день його звільнення при проведенні розрахунку.

Приймаючи розрахунки позивача, суд вивчивши розрахункові листи, виходить із того, що за період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року позивачу не нарахована та не сплачена заробітна плата у розмірі 6864,32 грн.

Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації.

Оскільки останнім місяцем, за який не сплачено позивачу заробітну плату, є вересень 2015 року, то обчислення приросту індексу споживчих цін слід розпочинати з жовтня 2015 року.

За період з жовтня по грудень 2015 року індекс інфляції склав 1.014, у 2016 році - 1.124, у 2017 році - 1.137, у - 2018 році - 1.098, за 8 місяців 2019 року - 1.027, помноживши зазначені індекси інфляції загальний індекс інфляції за цей період станом на 01 вересня 2019 року становить - 1.460, а помноживши розмір заборгованості по заробітній платі 6864,32 грн. на зазначений коефіцієнт виходить 10021,91 грн., що є сумою компенсації заробітної плати з урахуванням індексу інфляції.

Позивача звільнено з роботи за власним бажанням 02 листопада 2017 року відповідно до наказу ректора Київського національного університету технологій та дизайну від 26 жовтня 2017 року № 360 о.с.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган був зобов`язаний в день звільнення не лише видати працівникові належно оформлену трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України працівникові у день його звільнення мають бути виплачені всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації.

Враховуючи встановлені свідками факти, із викладеного випливає, що позивачу не були виплачені всі суми в день його звільнення, зокрема заробітна плата за період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року з урахуванням індексації у розмірі 10021,91 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абз. 3 п. 2 цього Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передує події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки позивача було звільнено з роботи 02 листопада 2017 року, то останніми двома календарними місяцями роботи, що передували його звільненню були вересень та жовтень 2017 року, а тому враховуючи, що розмір нарахованої заробітної плати, згідно довідки про доходи та розрахункового листка, які наявні в матеріалах справи, у вересні 2017 року становив 10218,60 грн., у жовтні - 19734,56 грн., а тому загальна сума за два останні місяці складає 29953,16 грн., а кількість робочих днів у вересні 2017 року становила - 21 день, у жовтні - 21 день, що загалом складає - 42 дні, то відповідно середньоденна заробітна плата протягом вересня і жовтня 2017 року становила 713,17 грн. (29953,16 грн. : 42 дні).

Кількість робочих днів за період з 03 листопада 2017 року по день винесення рішення становить 503 дні: листопад 2017 року - 20 днів, грудень 2017 року - 20 днів, січень 2018 року - 21 день, лютий 2018 року - 20 днів, березень 2018 року - 21 день, у квітні - 20 днів, у травні - 21 день, у червні - 21 день, у липні - 22 дні, у серпні - 22 дні, у вересні - 20 днів, у жовтні - 22 дні, у листопаді - 22 дні, у грудні 2018 року - 19 днів, у січні 2019 року - 22 дні, у лютому - 20 днів, у березні - 20 днів, у квітні - 20 днів, у травні - 21 день, у червні - 19 днів, у липні - 23 дні, у серпні - 22 дні, у вересні - 21 день, у жовтні - 22 дні, у листопаді 2 робочі дні, що відповідає заяві про уточнення розміру позовних вимог, прийнятої судом.

Відповідно, середній заробіток за весь час затримки (станом на день винесення рішення) становить 358 724,51 грн. (713,17 грн. х 503 дні).

Слід зазначити, що кошти на оздоровлення з урахуванням індексації, відповідач мав сплатити при звільненні з роботи позивача 02 листопада 2017 року, а як встановлено та стверджується матеріалами справи сплатив лише 28 березня 2019 року, то за цей період він зобов`язаний був сплатити ще й середній заробіток по день фактичного розрахунку, тобто за 352 дні.

Відповідно, середній заробіток за весь час затримки (станом на 28 березня 2019 року) становив 251035,84 грн. (713,17 грн. х 352 дні), методика розрахунку середньоденного заробітку наявна в матеріалах справи.

Визнавши і задовольнивши вимогу про сплату коштів на оздоровлення, відповідач фактично визнав й вимогу про виплату зазначеної суми середнього заробітку по день виплати, тобто по 28 березня 2019 року.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), що передбачає ст. 89 ЦПК України.

Суд на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинам з відповідачем, що також підтверджується показами свідків, які не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач перебував у трудових відносинах з Київським національним університетом технологій та дизайну, а також державним вищим навчальним закладом «Міжгалузева академія управління», який реорганізовано шляхом приєднання останнього, в періодз 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року. Оскільки при звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку тому, встановивши факт трудових відносин позивача з відповідачем, суд виходить з приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 553/954/17, провадження № 61-36816св18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київського національного університету технологій та дизайну, про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Київським національним університетом технологій та дизайну в період з 27 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

Стягнути з Київського національного університету технологій та дизайну (01011, м. Київ, вул. Немировича-Данченко, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі, з урахуванням індексу інфляції в сумі 10 021,91 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 358 724,51 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець