Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 308/14151/15-ц

провадження № 61-23946св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Бисаги Т. Ю., Куцина М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1589-030/08 Р на суму 50 085,00 грн під 21,49 % річних терміном до 31 жовтня 2012 року для своєчасної оплати вартості автомобіля та сплати страхових платежів.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 31 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1589-030/08 Р, за умовами якого останній поручився нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17 червня 2015 року у нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 40 946 40 грн, у тому числі: 27 117,00 грн борг за кредитом; 8462,64 грн борг за відсотками; 5366,76 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 40 946,40 грн боргу за кредиту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року у складі судді Сарай А. І. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 40 946,40 грн боргу за кредитом від 31 жовтня 2008 року № 1589-030/08 Р.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконав умови кредитного договору та допустив заборгованість за кредитом в розмірі 40 946,40 грн. При цьому, питання щодо строку позовної давності до цих вимог судом не вирішувалося. У задоволенні позовних вимог щодо поручителя ОСОБА_4 було відмовлено у зв'язку з припиненням дії договору поруки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором від 31 жовтня 2010 року № 1589/030/08Р в розмірі 40 946,40 грн, а також в частині стягнення судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції справу розглянув за участі відповідача - поручителя ОСОБА_4, однак без участі відповідача - позичальника ОСОБА_3 В матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, отже, останній не мав змоги подати суду заяву про застосування строку позовної давності, подав таку у суді апеляційної інстанції, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позову. У частині вимог до поручителя ОСОБА_4 рішення не оскаржено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково взяв до уваги заяву про застосування строків позовної давності, оскільки така заява повинна бути зроблена до ухвалення рішення судом першої інстанції.

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_3 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 31 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1589-030/08Р на суму 50 085,00 грн під 21,49 % річних терміном до 31 жовтня 2012 року для своєчасної оплати вартості автомобіля та сплати страхових платежів.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17 червня 2015 року у нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 40 946,40 грн,у тому числі: 27 117,00 грн борг за кредитом; 8462,64 грн борг за відсотками; 5366,76 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Встановивши, що згідно з умовами кредитного договору кредит надано строком до 31 жовтня 2012 року, в той час як з позовом банк звернувся 27 листопада 2015 року, тобто після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності, а також те, що суд першої інстанції справу розглянув за участі відповідача - поручителя ОСОБА_4, однак без участі відповідача - позичальника ОСОБА_3 та в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, отже, останній не мав змоги подати суду заяву про застосування строку позовної давності, подав таку у суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права, висловленими у постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 200/11343/14-ц, провадження № 14-59цс18) та спростовують доводи касаційної скарги.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик