Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 456/2508/16-ц

провадження № 61-14167св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонере товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення апеляційного суду Львівської області від

15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16-342/36 про надання кредиту в розмірі 40 000,00 доларів США під 8,5 % річних з кінцевим терміном погашення до 29 серпня 2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання, встановлених кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 29 серпня 2008 року, згідно якого останній зобов`язався відповідати за виконання позичальником всіх його зобов`язань по кредитному договору перед банком в повному обсязі.

Однак, відповідач не виконував умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримується, ухиляється від виконання договірних зобов`язань, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання та у зв`язку із чим станом на 23 червня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 757 391,67 грн, яка складається з: 12 071,30 доларів США, що еквівалентно 300 552,17 грн - строкова заборгованості по основному боргу кредиту; 4 148,79 доларів США, що еквівалентно 103 296,90 грн - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 88,08 доларів США, що еквівалентно 2 193,02 грн - строкова заборгованість по відсоткам; 1 449,95 доларів США, що еквівалентно 36 100,97 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; 315 248,61 грн - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотка.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило стягнути солідарно з

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2008 року № 16-342/36 в розмірі 757 391,67 грн. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2008 року № 16-342/36 в сумі 757 391,67 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 11 360,88 грн, а всього разом - 768 752,55 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням апеляційного суду від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2008 року № 16-342/36 в розмірі 457 143,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк» «Фінанси та Кредит» по 1 535,00 грн судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру пені з

315 248,61 грн до 15 000,00 грн, апеляційний суд виходив із наявності передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України підстав та із засад виваженості, розумності та справедливості.

В іншій частині апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

27 липня 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через засоби поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення питання щодо стягнення пені та залишити в силі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня

2016 року.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що визначення судом апеляційної інстанції даного розміру пені не відповідає приписам матеріального права.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року поновлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року. Відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

У жовтні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення питання щодо стягнення пені.

В іншій частині рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не перевіряється.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 29 серпня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту у розмірі 40 000,00 доларів США під 8,5 % річних з кінцевим терміном погашення до 29 серпня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 16-342/36 від 29 серпня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 у той же день було укладено договір поруки згідно якого останній зобов`язався у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, виконати за неї.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 16-342/36 від 29 серпня 2008 року та допущенням заборгованості суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, стягнув з відповідачів як солідарних боржників: 300 552,17 грн - строкова заборгованість по основному боргу кредиту; 103 296,90 грн - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 2 193,02 грн - строкова заборгованість по відсотках; 36 100,97 грн - прострочена заборгованість по відсотках.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві такі ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитними договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від

04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від

20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц та від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги:

Суд апеляційної інстанції встановивши наявність обставин, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України, врахувавши засади виваженості, розумності та справедливості, дійшов правильного висновку про зменшення розміру пені, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь банку з 315 248,61 грн до 15 000,00 грн.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року в частині стягнення солідарно з

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в пеню в розмірі 15 000,00 грн - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Щодо судових витрат:

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» без задоволення, то розподіл судових витрат відповідно до правил статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 141, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» пені залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило