РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладених між ними в період з 2003 року по 2014 рік договорів позики відповідач отримав від нього грошові кошти на придбання квартири, проведення в ній ремонту та погашення кредиту перед банком. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконує, позичених грошових коштів не повернув, внаслідок чого станом на цей час виникла заборгованість у розмірі 67993,00 доларів США. Позовні вимоги заявлені у валюті укладення договору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з поясненнями відповідача, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа до суду не з`явилася, будь-яких заяв та пояснень від неї не надходило, хоча викликалася та була повідомлена про судові засідання 26.11.2019 та 16.12.2019 належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень наявних в матеріалах судової справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників належним чином повідомлених за доказами, що містяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

22.10.2003 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 8 600 (вісім тисяч шістсот) доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 . Строк повернення позики - на першу вимогу. Підтвердженням укладеного між ними правочину (договору позики) є оформлена письмова розписка.

07.11.2003 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу було придбано квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав нерухомого на нерухоме майно та копією договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2003 року реєстраційний №12937.

02.10.2009 року ОСОБА_1 знову надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 21 750 (двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят) доларів для здійснення ремонтних робіт у придбаній квартирі. Строк повернення позики - на першу вимогу. Підтвердженням укладеного між ними правочину (договору позики) є оформлена письмова розписка.

08.01.2014 року ОСОБА_2 було оформлено та надано ОСОБА_1 письмову розписку про отримання у позику грошових коштів у розмірі 37 643 (тридцять сім тисяч шістсот сорок три) долари США. Вказана розписка підтверджує наявність укладеного між сторонами договору позики, за яким ОСОБА_1 надавав ОСОБА_2 грошові кошти для погашення кредиту у банку. Строк повернення позики - на першу вимогу.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , він користувався грошовою допомогою ОСОБА_1 . Оскільки вартість квартири складала 28 600 доларів США, щоб не здавати її в іпотеку банку, він позичив грошові кошти в ОСОБА_1 , а іншу частину взяв кредит в АКБ «Правекс-Банк» на загальну суму 20 000 (двадцять тисяч) доларів США з оплатою 14 відсотків річних для споживчих цілей. Однак, оскільки ОСОБА_2 працював на державній службі та грошових коштів заробітної плати його сім`ї вистачало лише на проживання, оскільки дружина не працювала, він звертався до свого знайомого ОСОБА_1 . Після виплати ним кредиту, він підтвердив останньому факт фактичного укладення між ними договору позики розпискою від 08.01.2014 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною третьою статті 631 ЦК України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

За змістом статей 1046, 1047, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з наявних в матеріалах справи розписок, всі укладені між сторонами договори були безпроцентними.

29.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про сплату боргу, в якій просив повернути всі грошові кошти до 01.07.2019 року.

07.06.2019 ОСОБА_5 отримав відповідь від ОСОБА_2 про те, що він не може сплатити борг, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки ОСОБА_2 не повернув грошові кошти на першу вимогу, то станом на 01.07.2019 року, у нього перед ОСОБА_1 виниклазаборгованість на загальну суму в розмірі 67 993 (шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три) долари США.

Відповідно до ч.2 ст. 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц.

Таким чином, оскільки розписки підтверджують факт того, що грошові кошти надавались в доларах США, отже і повертати їх ОСОБА_2 має у доларах США.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження невиконання умов договорів позики та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача та третьої особи, які не оспорили ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги заявлені з приводу повернення грошових коштів, які позичалися на придбання квартири та проведення ремонту в період шлюбу, що підтверджується копією паспорту ОСОБА_4 , копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_4 та копією рішення Ширяївського районного суду Одеської області по справі №518/937/14-ц.

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України, право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Однак, пред`явлення позовних вимог лише до ОСОБА_2 , є правом позивача. У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , останній має право звернутися із позовом про стягнення Ѕ грошових коштів витрачених в інтересах сім`ї до ОСОБА_4 , яка була залучена судом як 3-я особа на стороні відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 має бути стягнуто судові витрати у справі.

На підставі ст.ст. 11, 192, 525, 526, 533, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму боргу, що становить 67 993,00 (шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три) долари США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ),на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подання клопотання про забезпечення позову у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кочко В.К.