Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 127/25921/16-ц

провадження № 61-38778св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради,

третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу

Павлюк І. І.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 04 травня

2018 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І., про припинення договору іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк») укладений кредитний договір № 121-Ф/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику невідновлювану відкличну кредитну лінію на споживчі потреби в сумі 12 000,00 доларів США на строк із 31 серпня 2017 року до 30 серпня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

Того ж дня укладений договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 , на забезпечення кредитної лінії надав своє майно в іпотеку, а саме: житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 54,6 кв. м, загальною - 82,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 203,14 доларів США, що в еквіваленті становить 200 145,31 грн, пеню в розмірі 7 516,27 грн, а також понесені судові витрати в сумі

1 820,00 грн.

Позивач зазначив, що згідно з платіжним дорученням від 06 червня 2016 року

№ 94099 ним перераховано на рахунок відділу ДВС кошти в сумі 209 481,58 грн у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк». Того ж дня, розпорядженням державного виконавця від 06 червня 2016 року перерахована заборгованість на рахунок банку та винесено постанову від 06 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та припинено чинність арешту майна боржника, скасовано заходи примусового виконання рішення.

Позивач вважає, що він повністю виконав свої зобов`язання перед банком, проте

ПАТ АБ «Укргазбанк» не припинено вищезазначений договір іпотеки.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив припинити договір іпотеки від 31 серпня 2017 року, укладений між ним та ВАТ АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2867 у зв`язку з повним виконання зобов`язань, що зумовлювало основне зобов`язання та зобов`язати Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради зняти заборону відчуження іпотечного майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року позовні вимоги в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк», Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І., про вилучення запису про обтяження з державного реєстру залишено без розгляду.

Зустрічний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що основне зобов`язання не припинене і строк дії іпотечного договору не закінчився, при цьому відсутні підстави, визначені статтею 593 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» для припинення іпотеки.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Припинено іпотеку за договором від 31 травня 2007 року, укладеним між

ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк», посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі за № 2867. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішенням тим, що оскільки судовим рішенням вже стягнуто достроково всю заборгованість за кредитним договором, яка боржником перерахована в повному обсязі і виконавче провадження закінчено, отже, зобов`язання боржника перед банком повністю виконано, а тому в силу статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека за договором від 31 серпня 2007 року є припиненою.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов хибного висновку що ухвалення та виконання судового рішення про стягнення заборгованості призводить до припинення похідного зобов`язання та припинення договору іпотеки, оскільки зобов`язання за кредитним договором від 31 серпня 2007 року не припинено, кредит не погашений, а строк дії кредитного договору не завершився. Крім того, суд не звернув уваги на те, що згідно з розрахунком банку станом на 24 лютого 2017 року існує заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року, яка складається з: 20 611,76 доларів США - заборгованість за процентами, 625 658,06 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту у межах строку позовної давності, 492 357,59 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк».

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлені судами обставини

31 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк» укладений кредитний договір № 121-Ф/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику невідновлювану відкличну кредитну лінію на споживчі потреби в сумі

12 000,00 доларів США на строк із 31 серпня 2017 року до 30 серпня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № 121-Ф/07, 31 серпня

2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2867, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 54,6 кв. м, загальною - 82,9 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 . На неприватизованій земельній ділянці розташовані: житловий будинок з прибудовою, саманний, обкладений цеглою площею 82,9 кв. м, означений у плані літ. «А», сарай - «Б», льох п/Б, огорожа № 1-3, криниця № 4 (Г). Будинок належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Посвятенком Ю. Д., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 27 грудня

2006 року та зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 21 липня 2007 року у реєстровій книзі

№ 30 за реєстровим № 8861.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 2010 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 303,14 доларів США, що в еквіваленті становить 200 145,31 грн, пеню у розмірі 7 516,27 грн, а також понесені судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

На виконання виконавчого листа № 2-1508/10, виданого 04 листопада 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці, ОСОБА_1 перераховано на рахунок Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції 209 481,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 06 червня

2016 року 94099.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06 червня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1508/10, виданого 04 листопада 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 303,14 доларів США, що в еквіваленті становить 200 145,31 грн, пені у розмірі 7 516,27 грн, а також судові витрати в сумі 1 820,00 грн, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі

№ 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Статтею 29 цього Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що позивач повністю виконав рішення суду, яким із нього достроково стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 121-Ф/07, шляхом зарахування коштів на рахунок органу державної виконавчої служби, дійшов правильного висновку про припинення зобов`язань за вказаним кредитним договором, у зв`язку із виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, у зв`язку із припиненням зобов`язань за кредитним договором, відсутні будь-які зобов`язання і за похідним від нього іпотечним договором

від 31 серпня 2007 року, а тому апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що з метою захисту прав позивача як власника майна вільно ним розпоряджатися, у силу вимог статті 17 Закону України «Про іпотеку», статті 593 ЦК України зобов`язання між сторонами за вказаним іпотечним договором є припиненими.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд дійшов хибного висновку що ухвалення та виконання судового рішення про стягнення заборгованості призводить до припинення похідного зобов`язання та припинення договору іпотеки, оскільки зобов`язання за кредитним договором від 31 серпня 2007 року не припинено, кредит не погашений, а строк дії кредитного договору не завершився, є необґрунтованими, оскільки банк звернувшись у 2010 році до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки, пені, штрафи на підставі умов договору.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно з розрахунком банку станом на 24 лютого 2017 року існує заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року, яка складається з: 20 611,76 доларів США - заборгованість за процентами, 625 658,06 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту у межах строку позовної давності, 492 357,59 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів, не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначалось вище, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскаржене судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів

Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик