Справа № 184/1705/19
Номер провадження 2/184/555/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання Батрак Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики на загальну суму 15063,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що ОСОБА_2 22.05.2018 року отримала від неї у борг кошти у сумі 10 000,00 грн. та 200 доларів США, про що власноруч склала та передала розписку. Однак, відповідач тривалий час позичені кошти не повертала з огляду на що позивач звернулася до останньої з письмовою вимогою про повернення коштів, яка відповідачем залишена без належного реагування та виконання. З огляду на наведене у відповідача виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. При цьому зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача із усним проханням повернути кошти на що остання вказувала, що з часом їх поверне. Оскільки пройшов майже рік, а відповідач грошові кошти не повертала, позивач звернулася до неї із письмовою вимогою.

Відповідач в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить особистий підпис в судовій повістці, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала.

Відповідно до ст..280 ЦПК України суд виносить заочне рішення по справі.

Розглянувши матеріали справи та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, 22.05.2018 року ОСОБА_1 отримала в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. та 200,00 доларів США під 5% місячних із зобов`язанням їх повернути, що підтверджується борговою розпискою, яку відповідач написала власноручно. Таким чином, між відповідачем та позивачем був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем була надана розписка.

08.02.2019р., оскільки відповідач не виконала взяте на себе грошове зобов`язання, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення позичених коштів та встановлено строк ля виконання вимоги до 07.03.2019р.

Матеріали справи свідчать про те. Що дана вимога відповідачем отримана.

В судовому засіданні було досліджено оригінал розписки, який ніким не оспорювався, що свідчить про те, що відповідач борг не повернула.

У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.525, 526 даного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, в силу приписів ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як слідує із боргової розписки, відповідач зобов`язалася повернути взяті грошові кошти найближчим часом.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна письмова вимога позивача, адресована відповідачу про повернення коштів до 07.03.2019р., яка останньою отримана.

У відповідності до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1049 коментованого нормативно-правового акту, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, ні у передбачений у вимозі строк, ні станом на час розгляду справи у суді, відповідачем свої зобов`язання по поверненню грошових коштів не виконані.

Згідно ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 своєї постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розтлумачив, що згідно з частиною першою ст.192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.

Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь 15 063,20 грн.

Із наданого до суду позивачем розрахунку, який ніким не оспорювався, вбачається, що станом на 08.08.2019р. (день подання позовної заяви до суду) офіційний курс гривні щодо іноземних валют складає: 100 доларів США дорівнює 2531,6561 грн., а 200 доларів США складає 5063,20 грн.

Таким чином сума боргу, яка підлягає стягненню із відповідача за договором позики становить 15063,20 грн.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також зважаючи на те, що станом на час розгляду та вирішення справи у суді відповідачем свої зобов`язання щодо повернення отриманих у борг грошових коштів у сумі 15063,20 грн. не виконані, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11-13, 76-80, 95, 141, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 борг в сумі 15063,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.12.2019р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова