АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/76/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гудзенко В. Л. у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Ятранівська сільська рада Уманського району про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні спадкодавця,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні спадкодавця, заінтересована особа: Ятранівська сільська рада Уманського району, обґрунтовуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 12 грудня 1996 року.

З 1983 року заявник та ОСОБА_4 постійно проживали однією сім'єю як чоловік та дружина у належному заявнику будинку за адресою: АДРЕСА_1 Отже, заявник вважає, що вона має право на спадкування після смерті ОСОБА_4, так як з моменту виходу на пенсію фактично перебувала на його утриманні, користуючись спільно нажитим із ним майном, тобто фактично прийняла спадщину.

З цих підстав заявник звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_4 Проте, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю встановити факт того, що ОСОБА_3, як непрацездатна особа перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 не менше одного року до його смерті.

Заявник вказувала, що на момент смерті ОСОБА_4 вона була непрацездатною особою, розмір її пенсії був майже втричі та вдвічі менший за прожитковий мінімум та не забезпечував нормального функціонування організму, збереження стану здоров'я, набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, при цьому виплата пенсії була нестабільною, виплачувалась із затримкою, тому заявник фактично залишилась без засобів існування.

Водночас ОСОБА_4 був працездатною особою, працював, мав підробітки, вів домашнє господарство, завдяки чому утримував заявника, а вона фактично знаходилась на його утриманні.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її перебування на утриманні ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, не взяття до уваги показів свідків, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити. Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично дублюють вже викладені у позовній заяві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У статті 315 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом, до них зокрема відноситься встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 зумовлено необхідністю виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК України, в зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 (а.с.6). В поданій заяві заявник зазначає, що користується спільно нажитим з спадкодавцем майном, тобто фактично прийняла спадщину.(ст..549 ЦК УРСР)

Тобто, у даному випадку, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати правила діючого на той час ЦК УРСР.

Згідно ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна частка (пай) розміром 3,75 га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 7).

Відповідно до довідки Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 22 лютого 2018 року на час смерті ОСОБА_4 разом з ним за адресою : АДРЕСА_1 проживала з 1983 року однією сім'єю та була прописана постійно його співмешканка ОСОБА_3, та вели спільне господарство. ОСОБА_3 надалі проживає і користується житловим будинком з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою ( а.с. 15).

Зазначене свідчить про те, що заявник вступила в володіння спадковим майном померлого.

Однак постановою державного нотаріуса Звенигородської нотаріальної контори Шалденко Л.В., що діє в порядку заміщення Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з неможливістю встановлення що ОСОБА_3, як непрацездатна особа перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 не менше одного року до його смерті (а.с. 9).

Заявниця стверджує, що з моменту виходу на пенсію, тобто з 26 квітня 1995 року, і до моменту смерті ОСОБА_4 перебувала на повному його утриманні. Дана допомога була для неї основним джерелом доходів.

Згідно листа Пенсійного фонду України Уманського відділу обслуговування громадян № 1 ГУПФ України в Черкаській області від 01 червня 2018 року № 26283/02-21, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні з 26 квітня 1995 року та отримує пенсію за віком (а.с.10).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявник ОСОБА_3 не надала суду підтверджуючих документів, які б довели той факт, що вона була непрацездатною чи за станом здоров'я чи то за віком, та матеріальна допомога, яку одержувала від ОСОБА_4 була для неї єдиним та основним джерелом існування.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 травня 1995 року № 5 «Про встановлення факту, що має юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала утримання.

Отже, судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Однак жодного доказу який підтверджував би місце заробітку та відповідний дохід спадкодавця надано не було, а відтак заявником не доведено в тому числі і факт можливості надання утримання спадкодавцем.

Лише покази свідків та відсутність заперечення з боку зацікавленої особи, не можуть бути беззаперечними доказами вказаного факту.

З огляду на вказане, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, вірно прийшов до висновку про відсутність доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_3 на утриманні померлого ОСОБА_4

Суд не може прийняти докази додані до апеляційної скарги, оскільки апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.(ч.3 статті 367 ЦПК України)

Таким чином, на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи та надання належної правової оцінки доводам заявника і зібраним у справі доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності законних підстав для задоволення заяви.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення , а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Ятранівська сільська рада Уманського району про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні спадкодавця - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 січня 2019 року.

Судді