РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Якуші Н.В.,
за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
09.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 76 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 08.01.2019 року на підставі наказу №08/01-1 від 08.01.2019 року його було прийнято на роботу заступником директора Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ», де він працює і до сьогодні. Починаючи з 08 січня 2019 року по 01 листопада 2019 року відповідач не сплатив йому заробітну плату, яка кожного місяця нараховувалась йому в розмірі 7600,00 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 76 000 грн. 00 коп. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням провести з ним розрахунок, однак по теперішній час коштів від підприємства він не отримав. Враховуючи наведене, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 10.12.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Вказану ухвалу з позовною заявою з додатками представник відповідача отримав 14.12.2019, про що свідчить підпис представника у зворотному поштовому повідомленні про вручення.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про місце і час розгляду справи.
Представник відповідача ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Від представника через канцелярію суду надійшла заява, в якій вони просили слухати справу за їх відсутності, зазначили, що позов визнають в повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Державному підприємстві «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» з 08.01.2019 року (наказ №08/01-1 від 08.01.2019 року), що підтверджується довідкою та наказо, наданим ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт».
Згідно наданої позивачем довідки № 29/11-7 від 29.11.2019 року від Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» встановлено, що за період 08.01.2019 року по 01.11.2019 року сума заборгованості по не виплаченій заробітній платі ОСОБА_1 склала 76 000,00 грн. Заробітна плата не виплачується у зв`язку з арештом рахунків відповідача Київським відділом державної виконавчої служби ХГТУЮ.
Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Проаналізувавши зміст частини 2 статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.
Відповідно до ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому суд наголошує, що тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти позивачу.
Також суд враховує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Таким чином, належними, допустимими та достатніми доказами були підтверджені доводи позивача щодо заборгованості із заробітної плати.
Більш того, відповідач ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» позовні вимоги, заявлені у позові визнали в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 76 000,00 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заробітну плату в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 279-282, 430 ЦПК України, ст.ст. 115 , 233 КЗпП суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ,

Відповідач Державне підприємство «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт», , місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська,5.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2019 року.

Суддя-