Справа № 266/4475/18
Провадження № 2/266/135/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участю:

секретаря Воропаєвої О.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа Державний нотаріус Другої маріупольської нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначити місце відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_6 нотаріус Другої маріупольської нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначення місця відкриття спадщини.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13.08.2016 р. померла його мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилося спадкове майно у вигляді спадкового будинку, який розташований в садівницькому товаристві "Портовик" (російською мовою), та «Портовік» (українською мовою), по провулку Дніпропетровському, буд. 20а, на земельній ділянці під кадастровим номером 403 у м. Маріуполь. Спадкоємцями на майно померлої є він та його батько ОСОБА_8, який помер 15.01.2017р. Після смерті ОСОБА_7 його батько мав право на Ѕ частину, однак оформити свої спадкові права не встиг. Після смерті батька відкрилося спадкове майно у вигляді ѕ частин спірного садового будинку. У встановленому законом порядку він звернувся до нотаріусу, однак отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з незрозумілих йому причин, яку він вважає необґрунтованою і незаконною. У вказаній постанові зазначено, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, що не відповідає дійсності і спростовується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.08.2018р. Відмовлено також, з тих підстав, що в рішенні ОСОБА_5 виконкому Приморської районної адміністрації не зазначено якому садовому будинку присвоєно поштову адресу, що спростовується самим рішенням. Крім того, нотаріус зазначив, що раніше, до перейменування вулиць, спірний садовий будинок рахувався за адресою: вул. Зарічна, 12, а не провул. Дніпропетровський, буд. 20а. Вважає такий висновок нотаріуса протиправним, оскільки відповідно до наданих ним документів право власності на імя ОСОБА_7 є на садовий будинок по провулку Дніпропетровському, 20а, розташований на земельній ділянці під кадастровим номер 403. Він є спадкоємцем першої черги і просить суд винести рішення про визначення відкриття спадкового майна за адресою м. Маріуполь, садівницьке товариство "Портовик" (російською мовою), та «Портовік» (українською мовою), провул. Дніпропетровський, буд. 20а, на земельній ділянці під кадастровим номером 403. Визнати за ним право власності за законом, після смерті їх батьків, матері ОСОБА_7, померлої 13.01.2016р. та батька ОСОБА_8, померлого 15.01.2017р. на садовий будинок, розташований по провулку Дніпропетровському, буд. 20а, садівницьке товариство "Портовик" (російською мовою), та «Портовік» (українською мовою), на земельній ділянці під кадастровим номером 403 у м. Маріуполь.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що місце відкриття спадщини визначене законом, а саме ст. 1221 ЦК України. Також позивач не зазначає у прохальній частині позову в яких частках та після смерті кого він просить визнати за ним право власності. Вважає, що різниця в адресах спадкового майна не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, одже за таких обставин жодного права позивача відповідачем не порушувалося, тому у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа державний нотаріус Другої маріупольської нотаріальної контори ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях, зазначила, що для визнання права власності необхідне визначити дійсну адресу спадкового нерухомого майна, оскільки правовстановлюючі документи мають різні адреси. Вважає, що позовні вимоги викладені позивачем у даній формі не можуть бути задоволені.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Позивач ОСОБА_1 в якості підстави звернення з позовом посилався на ст. 316, 317, 1221,1261 ЦК України, тобто він просить визначити місце відкриття спадщини та визнати за ним право власності в порядку спадкування на садовий будинок, розташований по провулку Дніпропетровському, буд. 20а, садівницьке товариство "Портовик" (російською мовою), та «Портовік» (українською мовою), на земельній ділянці під кадастровим номером 403 у м. Маріуполь.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

З довідки ММР від 21.06.2017р. вбачається, що померлий 15.01.2017р. ОСОБА_8 проживав за адресом ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.99). Спадкова справа відкрита Другою державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Донецькій області.

Таким чином, місце відкриття спадщини визначено законом.

Позивачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, що в сукупності давали б змогу суду дійти висновку про порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав, свобод чи законних інтересів позивача з приводу місця відкриття спадщини. Отже ці вимоги суд відхиляє.

Що до спору про визнання права власності суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до реєстру прав власності за померлою 13.08.2016р. ОСОБА_7 зареєстровано садовий будинок 20а в пров. Дніпропетровському в м. Маріуполі («Портовік» садівницьке товариство» громадська організація») реєстраційний №15758292 (а.с.120 183,184). А також на земельну ділянку №403 за адресом пров. Дніпропетровський Маріупольською МР видано ОСОБА_6 від 19.04.1999р. про право власності (а.с.180) Земельній ділянці привласнено кадастровий номер :02:015:0254 (а.с.194).

Як вбачається із спадкової справи (а.с.133-214) за життя ОСОБА_7 заповіт не залишила. До нотаріуса звернувся із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 проте свідоцтво на спадкове майно не отримав. (а.с.134).

Чоловік померлої - ОСОБА_8 до нотаріуса з буд якими заявами не звертався, згідно довідки ММР (а.с.186) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте по закінченню шестимісячного строку оформити спадщину не зміг, адже 15.01.2017 він помер (а.с.64).

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається із спадкової справи (а.с.62-132) за життя ОСОБА_8 заповіт не залишив. До нотаріуса звернувся із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 (а.с.63).

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що у розпорядженні позивача наявні вищезазначені правоустановчі документи на будинок та земельну ділянку, копії яких знаходяться у нотаріальній спадковій справі. Позивачем також не надано жодного доказу на оспорювання або не визнання прав власності позивача відповідачем з приводу наявних у нього правоустановчих документів на будинок і земельну ділянку.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Отже з наведених обставин у суду відсутні підстави застосування положень ст.392 ЦК України, в контексті предявлених вимог до відповідача.

Крім того, позивачем, як на підставу в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Другої маріупольської нотаріальної контори ОСОБА_4 від 27.07.2018 року №24/2017, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, яке належало ОСОБА_7, яка померла 13.08.2016 р., саме на: 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0807 га, яка розташована за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, Приморський район, садівницьке товариство «Портовік» (садове товариство «Портовик»), провулок Дніпропетровський, земельна ділянка номер 403 (чотириста три): на 1/2 (одну другу) частку садового будинку за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, «Портовік» садівницьке товариство громадська організація («Портовик» садове товариство), провулок Дніпропетровський, будинок 20а (двадцять літ. а), оскільки в адресах спадкового майна містяться розбіжності, які мають бути однаковими (а.с. 213-214).

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оцінка правомірності правової підстави стосовно відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом знаходиться поза предметом позовних вимог цієї справи, оскільки буд яких вимог до нотаріуса з приводу зазначеної постанови позивач не предявляє.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог про визначення місця відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно до відповідача відсутні.

Інші документи подані сторонами суд не враховує як належний доказ, оскільки вони не стосуються предмету позову, та не впливають на висновки суду.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 13, 19, 76-78, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначити місце відкриття спадщини - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.02.2019 року.

Суддя: Шишилін О. Г.