ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1470/18
Провадження № 22-ц/4820/667/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Ємкова О.В., представника відповідача адвоката Шибінського В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року (суддя Вознюк Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватний нотаріус Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Тетяна Андріївна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_6, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба ОСОБА_9 Після смерті баби він довідався про існування заповіту, який був посвідчений 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А., яким ОСОБА_9 заповіла квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_7, яка не є її родичкою.

За життя ОСОБА_9 мала серйозні захворювання, інвалідність I групи, у березі 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні хірургічному відділенні Красилівської ЦРЛ, отримувала симптоматичну терапію, була прооперована, з метою знеболення отримувала промедол, а також димедрол, який має седативну та побічну сонливу дію, а також інші препарати.

Позивач вважає, що означений заповіт є недійсним, оскільки на момент його складення ОСОБА_9 знаходилась під дією лікарських препаратів, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У зв'язку з цим позивач просив суд, призначити по справі комплексну посмертну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу з метою визначення чи усвідомлювала заповідач значення своїх дій та чи могла керувати ними і визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_9 28 березня 2018 року на користь ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Кізюн Т.А., зареєстрований в реєстрі за №201.

24 вересня 2018 року ухвалою місцевого суду вжито заходів забезпечення позову.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року у позові відмовлено. Заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 24 вересня 2018 року - скасовано.

14 лютого 2019 року ухвалою суду виправлено описку в рішенні, постановлено прізвище ОСОБА_10 читати як ОСОБА_9

Не погоджуючись з рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача.

Вважає вказане рішення таким, що не відповідає критеріям законності, прийняте судом з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом не враховано, що при складанні заповіту було грубо порушено ст. 1255 ЦК України - дотримання під час складання та посвідчення заповіту таємниці заповіту.

Як зазначає апелянт, з метою отримання доказів порушення нотаріусом таємниці заповіту, а саме встановлення кола осіб, яким було відомо про факт складення заповіту, кола осіб, яким був заздалегідь відомий зміст заповіту, кола осіб, які були присутні під час його посвідчення, представник позивача подав у судовому засіданні 3 грудня 2018 року письмову заяву про виклик свідка відповідача, про виклик свідка третьої особи. Того ж дня у судовому засіданні суд вирішив допитати відповідача як свідка, задоволив клопотання позивача про визнання участі третьої особи в судовому засіданні обов'язковою, а також задоволив клопотання про виклик свідків. Однак, суд не виконав прийняте рішення та не допитав відповідача у зв'язку з відмовою останньої давати показання, проте повторно запитав її згоди на допит її як свідка, хоча ОСОБА_7 відповідно до ухвали суду від 3 грудня 2018 року вже перебувала в процесуальному статусі свідка та не мала права відмовлятись давати показання. Оскільки суд відступив від вимог своєї ж ухвали, має місце грубе порушення норм процесуального права, оскільки адвокат був позбавлений законного права на проведення допиту відповідача як свідка під присягою.

Пояснення нотаріуса, яка підтвердила, що нею не дотримано таємниці заповіту, оскільки у момент зачитування і в подальшому посвідчення заповіту у лікарняній палаті, окрім нотаріуса та заповідача перебували сторонні особи (свідок ОСОБА_11 та відповідач - особа, на користь якої складався заповіт), не знайшли свого відображення у рішенні суду, що свідчить про допущені судом процесуальні порушення щодо оцінки отриманих доказів.

Оформлення заповіту на користь відповідача не відповідає волі заповідача ОСОБА_9, здійснено за вказівкою відповідача, під її морально-психологічним тиском, всупереч бажанню заповідача заповісти належну їй квартиру бувшій невістці.

Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, судом не з'ясовано причини невідповідності пояснень нотаріуса та показів свідка ОСОБА_12 щодо обставин складання заповіту.

Суд допустив порушення норм матеріального права, не застосувавши до спірних правовідносин ст. ст. 1253, 1255, а також ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Красилівського районного суду від 11 січня 2019 року - залишити без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного та всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Твердження апелянта є голослівними, надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідач зазначає, що 3 грудня 2018 року при проведенні підготовчого засідання представник позивача відмовився від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи з метою встановлення чи на момент складання заповіту ОСОБА_9 усвідомлювала значення своїх дій та чи могла керувати ними, незважаючи на роз'яснення цього права судом першої інстанції.

Стосовно таємниці заповіту ОСОБА_7 відмічає, що це не було предметом позову, позивачем чи його представником предмет або підстави позову не змінювались.

Таємницю складання та посвідчення заповіту не порушено. На час складання заповіту відповідач була відсутня, оскільки купувала медикаменти, необхідні для лікування ОСОБА_9 Натомість, позивач жодного разу не відвідав ОСОБА_9 ні вдома, ні в лікарні, не допомагав їй по господарству, на похороні не був.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона, в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 28 березня 2018 року о 9 год. 20 хв. у хірургічному відділенні Красилівської ЦРЛ приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А. зі слів ОСОБА_9 складено та посвідчено заповіт. Вказаним заповітом ОСОБА_9 заповіла ОСОБА_7 належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 201 (а. с. 6).

29.03.2018 ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5). Після її смерті залишилось спадкове майно - квартира, що знаходиться за вказаною вище адресою, належна заповідачу на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 31).

05.04.2018 ОСОБА_7, а 30.05.2018 ОСОБА_6 звернулись до приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, що вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Кізюн Т.А. (а. с. 10).

Сторона позивача не скористалася своїм правом в ході підготовчого засідання на заявлення клопотання про призначення по справі судової експертизи.

З листа Красилівської ЦРЛ від 17.10.2018 № 1106, та листа призначень лікарями наркологічних засобів, психотропних речовин та прекурсорів (лікарських засобів) і виконання цих призначень по історії хвороб № 1583, вбачається, що медикаменти, які могли б вплинути на свідомість ОСОБА_9 вводились останній після вчинення заповіту 28.03.2018 о 13 год. 30 хв. (а. с. 74).

Відповідно до довідки Красилівської ЦРЛ від 12.10.2018 ОСОБА_9 на «Д» обліку в кабінеті психіатра не перебувала на протязі останніх 5-ти років, за медичної допомогою до лікаря-психіатра не зверталась (а. с. 75).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження існування по справі обставин, передбачених ч. 1 ст. 225 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України, також в судовому засіданні позивачем не було доведено, що ОСОБА_9 в момент вчинення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а також те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що судом не враховано, що при складанні заповіту було грубо порушено ст. 1255 ЦК України - дотримання під час складання та посвідчення заповіту таємниці заповіту. За твердженнями ряду свідків заповіт був складений за волевиявленням спадкодавиці. Доводи позивача, що заповіт має бути визнано недійсним, оскільки порушено таємницю заповіту (його складено в палаті лікарні у присутності інших хворих та відповідачки), не ґрунтуються на законі. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п. 8 постанови N 2 від 31 січня 1992 р. "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", нотаріальна дія не може бути скасована лише з мотивів недодержання таємниці її вчинення, оскільки законодавством про нотаріат такі наслідки не передбачені. Крім того, позивач в позові зазначив інші підстави для визнання заповіту недійсним і їх у суду не довів.

Тому Хмельницький апеляційний суд вважає безпідставними твердження апелянта, що не знайшли свого відображення у рішенні суду пояснення нотаріуса, яка підтвердила, що нею не дотримано таємниці заповіту, оскільки у момент зачитування і в подальшому посвідчення заповіту у лікарняній палаті, окрім нотаріуса та заповідача перебували сторонні особи (свідок ОСОБА_11 та відповідач - особа, на користь якої складався заповіт).

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. ч. 1 та 6 ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Посилання апелянта, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, не застосувавши до спірних правовідносин ст. ст. 1253, а також ч. 1 ст. 1257 ЦК України, є безпідставним та не береться до уваги апеляційним судом, оскільки це не було предметом на підставою позовної заяви.

Порушення норм процесуального права, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 376 ЦПК України, може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Якщо сторона заявляє, що факти, які мають значення для справи, їй відомі особисто, вона за її згодою може бути допитана як свідок згідно із статтями 230 - 232 цього Кодексу. Сторона відмовилась давати пояснення в якості свідка. Тому твердження апелянта, що судом порушено норми процесуального права, а саме не допитано відповідача ОСОБА_7 в якості свідка у зв'язку з відмовою останньої давати показання, не може бути підставою для скасування судового рішення з врахуванням підстав, викладених у позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги, що судом не з'ясовано причини невідповідності пояснень нотаріуса та показів свідка ОСОБА_12 щодо обставин складання заповіту, є необґрунтованими. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При подачі позову позивач на зазначені обставини не посилався. При зверненні до суду позивач визначив інші підстави та предмет позову. У визначений законом строк предмет та підстави позову не змінив.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що оформлення заповіту на користь відповідача не відповідає волі заповідача ОСОБА_9, здійснено за вказівкою відповідача, під її морально-психологічним тиском, всупереч бажанню заповідача заповісти належну їй квартиру бувшій невістці. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 29 березня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк