№ 242/682/19
№ 2/242/538/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.В., розглянувши в м. Селидове в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 30.01.2019 року (згідно поштового конверту) звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вона з 12.12.2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 25 відсотків з усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та також на своє утримання у розмірі 25 відсотків всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 25 відсотків з усіх доходів відповідача і на утримання дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 68.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданого Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29.12.2017 року за актовим записом № 960.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку що позовні вимоги, в частині стягнення аліментів на дитину, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дітей у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно статті 84 СК України, «право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років;

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка немає змоги працювати і утримувати себе.

З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідач має одну неповнолітню дитину, працює і має змогу надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, підлягають задоволенню.

Визнаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку на утримання дитини, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на її користь аліменти у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів.

Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки позивачка 30.01.2019 року (згідно поштового конверту) звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти починаючі з 30 січня 2019 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 133, 141, 229, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 79, 80, 84, 180, 181 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Авдіївка Донецької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Авдіївка Донецької області, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 30 січня 2019 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави р/р 5070, отримувач: УК у м. Селидове 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37791274, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2.

Суддя Н.О. Хацько