Справа № 361/8133/18
Провадження № 2/361/1291/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Смірновій І.В., Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» про зміну формулювання звільнення та відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» про зміну формулювання звільнення та відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначала, що вона працювала в ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» з 06.02.2013 р. по 02.11.2018 р. на посаді молодшої медичної сестри.

Наказом №41/1-к від 02.11.2018 р. позивач була звільнена із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов`язків.

Позивач не згодна зі звільненням з ініціативи власника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки у відповідача немає фактичних даних про систематичне невиконання позивачем своїх обов`язків.

Позивач завжди працювала сумлінно та професійно, до дисциплінарної відповідальності ніколи не притягувалась.

В жовтні 2018 року, у зв`язку з неприязними та конфліктними стосунками з керівництвом роботодавця, позивач вирішила звільнитися з роботи та написала в порядку ст. 38 КЗпП заяву про звільнення за власним бажанням.

Після відпрацювання, встановлених ст. 38 КЗпП, двох тижнів, позивач отримала трудову книжку, в якій підставою звільнення зазначено «в зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором».

З таким формулюванням звільнення позивач не згодна, оскільки вона трудових обов`язків не порушувала, а відповідно відсутні підстави звільнення її в порядку п. 3 ст. 40 КЗпП.

Отже, таке формулювання підлягає визнанню невірним та таким, що повинно бути зміненим на «за власним бажанням за ст. 38 КЗпП».

Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як підтверджується трудовою книжкою, позивач звільнений 02.11.2018 р., а отже в порядку вимог ч. 3 ст. 124 ЦПК України останнім днем оскарження формулюванням звільнення в судовому порядку є 03.12.2018 р. (оскільки 02.12.2018 р. є вихідним днем - неділею, а першим робочим днем є 03.12.2018 р. - понеділок).

Крім того, позивач звертає увагу, що після звільнення нею була подана до Головного управління Держпраці у Київській області заява (скарга) від 13.11.2018 р., на яку відповіді на даний час ще не надано.

Позивач за вказаним фактом порушення її прав також звернулася до Броварської місцевої прокуратури, на яку відповіддю від 16.11.2018 р. №8225 вих.18 з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлено про порушення кримінальної справи.

Діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 грн., оскільки із записом про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України позивачу дуже важко знайти роботу, таке формулювання причин звільнення перешкоджає працевлаштуванню.

Позивач була вимушена додавати додаткових зусиль для організації свого життя, постійно позичати гроші у знайомих та змушена шукати адвоката для захисту своїх прав в судовому порядку.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог (а.с.96), позивач просила суд визнати незаконними та скасувати накази ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» від 18.10.7018 р. №34/2, від 30.10. 2018 р. №35/3 та від 02.11.2018 р. №41/1К; вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненою з посади молодшої медичної сестри за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України та зобов`язати ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 , вказавши формулювання звільнення: «звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП»; стягнути з ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітадії «Нодус» 13 370 (тринадцять тисяч триста сімдесят) грн. 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди, стягнути з відповідача судові витрати, що включають судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов та просили його задовольнити. В своїй відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, вказували на те, що у відзиві відповідач зазначає, що до обов`язків позивача начебто входив догляд за хворими, їх щоденна гігієна. Разом з тим, з таким твердженням не можна погодитись з огляду на наступне. Позивач працювала у відповідача на посаді молодшої медичної сестри (санітарки). Вичерпний перелік завдань та обов`язків молодшої медичної сестри (санітарки) визначено в її посадовій інструкції. Так, серед всього переліку завдань молодшої медичної сестри відсутні завдання щодо догляду за хворими. Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 р. №117 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 78, Охорона здоров`я, з якого вбачається, що догляд за хворими відноситься до завдань та обов`язків молодшої медичної сестри з догляду за хворими. Таким чином, твердження відповідача про те, що до обов`язків позивача входив догляд за хворими пацієнтами не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується доказами. Відповідно до ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Таким чином, вважає, що наказ від 18.10.2018 р. №34/2 є протиправним, незаконним, виданий в порушення вимог Конституції України, трудового законодавства та підлягає скасуванню. Необхідність скасування як незаконного наказу від 18.10.2018 р. №34/2 унеможливлює звільнення позивача з підстав, визначених пунктом 3 ст. 40 КЗпП України, адже в такому випадку втрачається така обов`язкова умова розірвання трудового договору з ініціативи власника як систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Наявність факту притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 30.10.2018 р. №35/3 само по собі не може бути підставою для звільнення позивача з підстав, визначених пунктом 3 ст. 40 КЗпП України. Внаслідок таких незаконних дій відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що виражається у відчутті тривоги, розпачу, стресу, пов`язаного з тим, що позивач була позбавлена єдиного джерела для існування, вимушена була шукати собі роботу, при цьому пояснюючи, за що саме була звільнена і чому такий запис міститься в належній їй трудовій книжці. Внаслідок чого були порушені її звичайні життєві зв`язки, оскільки вона була вимушений звертатися за консультаціями до юристів, а потім до державних органів за захистом своїх прав, тобто докладати додаткових зусиль для відновлення її прав. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у 50 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» Верховська Н.О. проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні та зазначала наступне. Позивач працювала у відповідача на посаді медичної молодшої сестри (санітарки) з 06.02.2013 р. по 02.11.2018 р. До завдань позивача, відповідно до трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку, входив догляд за хворими, їх щоденна гігієна та інші функції та обов`язки. 17 жовтня 2018 року у пацієнта (який знаходиться на лікуванні у відповідача) були виявлені ураження шкіри стоп нижніх кінцівок, що утворилися протягом декількох днів внаслідок недбалого ставлення до пацієнта та непрофесійного виконання своїх обов`язків з боку медичного персоналу клініки.

На підставі наказу №33-орг, який був виданий того ж дня, було проведено службове розслідування. Як вбачається із протоколу засідання комісії №1/10-2018/1 від 18 жовтня 2018 року, під час проведення службового розслідування було з`ясовано, що 14 жовтня 2018 року молодші медичні сестри зміни ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (позивач) не бачили уражень, бо ноги були забинтовані, тобто, протягом доби гігієнічні процедури були здебільшого надані не відповідно до вимог.

Наказом №34-орг від 18 жовтня 2018 року працівникам ОСОБА_1 (позивачу) та ОСОБА_3 винесено сувору письмову офіційну догану з занесенням в особову справу та трудову книжку та звільнено з місця роботи, а також було наказано підготувати лист в Дисциплінарний комітет Департаменту біоетики Київської області.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 дисциплінарний проступок було вчинено вперше, тому наказом №34/2-орг від 18 жовтня 2018 року за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання професійних обов`язків, недбальство та халатність у догляді за хворим, невиконання і ігнорування обов`язковою гігієною тяжкохворого пацієнта, ОСОБА_1 , молодшій медичній сестрі, було оголошено догану. Як вбачається із даного наказу, позивач ознайомлена з ним.

29 жовтня 2018 року заступником головного лікаря з лікувальної справи було складено відповідну записку №29-10/ДЗ про порушення функціональних обов`язків повторно, що несе систематичний характер.

На підставі наказу №35/1-орг від 29 жовтня 2018 року у зв`язку із повторним виявленням факту неналежного виконання своїх функціональних обов`язків по догляду за пацієнтами, відповідно до посадової інструкції та трудового договору, на добовому чергуванні 28.10.2018 р. молодшою медичною сестрою ОСОБА_1 , а саме без вагомих підстав відмови супроводжувати хворих до лікувально-діагностичних кабінетів, дотримуватися правил санітарії і гігієни, чуйно відноситися до пацієнтів, що несе за собою загрозу їх здоров`ю, було проведене службове розслідування.

На засіданні представників комісії було зведено та проаналізовано дані доповідної записки заступника головного лікаря з лікувальної справи ОСОБА_4 про виявлення недбалого ставлення до пацієнтів, невиконання своїх функціональних обов`язків, порушення трудової дисципліни та неналежне виконання прямих завдань, згідно з графіком процедур під час свого добового чергування молодшою медичною сестрою ОСОБА_1 .

Заступником головного лікаря Майданник О.Ф. було запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо неналежного виконання функціональних обов`язків по догляду за пацієнтами відповідно до посадової інструкції та трудового договору на добовому чергуванні 28 жовтня 2018 року. ОСОБА_1 (позивач) надавати письмові пояснення відмовилася, про що було складено Акт №1-29/10-18 від 29.10.2018 р.

Наказом №35/3-орг від 30 жовтня 2018 року за повторне порушення трудової дисципліни, а саме невиконання функціональних обов`язків молодшої медичної сестри по догляду за пацієнтами, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за ст. 40 п. 3 КЗпП.

Наказом №41/1К від 02 листопада 2018 року про припинення трудового договору у зв`язку систематичним невиконанням без поважних, причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнено молодшу медичну сестру Ладан ОСОБА_5 В.

Твердження позивача, що вона у зв`язку із неприязними та конфліктними стосунками з керівництвом вирішила звільнитися за власним бажанням, є абсурдним, оскільки заяви про звільнення за власним бажанням відповідач не отримував. Також, як вбачається із позовної заяви додатків до неї, позивачем не було додано ані копії заяви про звільнення за власним бажанням і відміткою про отримання, ані доказів надсилання такої заяви відповідачу. Оскільки, позивача було звільнено на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання посадових обов`язків, що підтверджується фактичними даними наказів: №34-орг від 18 жовтня 2018 року, №34/2 орг від 18 жовтня 2018 року, №35/3 - орг від 30 жовтня 2018 року, у діях відповідача не вбачається цивільного правопорушення. Таким чином, немає підстав для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Статтею 40 КЗпП встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (п. 3 ст. 40 КЗпП).

Обов`язки, що визначені трудовим договором та встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку, становлять трудову функцію працівника. Отже, аналізуючи норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: - належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків; - порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку (звільнення за порушення громадських обов`язків наприклад, нез`явлення на збори чи небажання вступити до профспілкової організації не допускається); - невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; - невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення); - до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів (заходи громадського впливу, наприклад, обговорення порушення, у таких випадках; - не мають юридичного значення і є чинними на момент звільнення працівника.

З моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 КЗпП).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінаїрного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі орган який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, то орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» з 06.02.2013 р. по 02.11.2018 р. на посаді молодшої медичної сестри та була звільна наказом №41/1-к від 02.11.2018 р. із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України з формулюванням «за систематичне невиконання посадових обов`язків», що підтверджується записами в її трудовій книжці (а.с.11-12).

З матеріалів справи вбачається, що в розділі ІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення з роботодавцем трудових договорів. Прийом на роботу оформляється наказом, що оголошується працівникові під розписку. В наказі зазначається посада відповідно до Національного класифікатора України «Класифікатор професій» у чинній редакції. До початку роботи роботодавець ознайомлює працівника з посадовою інструкцією. Згідно розділу ІІІ цих Правил основні обов`язки працівників: коло обов`язків (робіт), що виконує кожен працівник відповідно до своєї спеціальності (кваліфікації, посаді), визначається трудовим договором, Статутом НПЦНР «Нодус», цими правилами, а також технічним правилами, посадовим інструкціями і положеннями, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до розділу ІХ правил порушення трудової дисципліни, тобто невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного впливу у вигляді заходів (одного з них): 1) догани, 2) звільнення. Звільнення, як дисциплінарне стягнення, може бути застосоване за систематичне невиконання працівником без поважних причин службових обов`язків, якщо до працівника раніше застосовували заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен запросити від працівника - порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (а.с.107-113).

05 лютого 2013 року між ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір №42, згідно з яким працівник зобов`язується виконувати посадові обов`язки молодшої сестри. Договір укладено строком на один рік (а.с.114-115).

Додатковими угодами №1 від 05 лютого 2014 року, №2 від 05 лютого 2015 року, №3 від 02 лютого 2016 року про зміну трудового договору №42 від 05 лютого 2013 року його дія продовжувалась до 05 лютого 2017 року (а.с.116, 117, 118, 119).

Додатковою угодою №5/02-17 про внесення змін до трудового договору №42 від 05 лютого 2013 року сторони погодились продовжити строк дії трудового договору на невизначений строк (а.с.120).

Посадовою інструкцією сестри медичної молодшої (санітарки) №42 передбачено, що метою діяльності є забезпечення санітарно-гігієнічних вимог на закріпленій території біля амбулаторії, в приміщенні амбулаторії, догляд за амбулаторним хворими. До завдань та обов`язків молодшої медичної сестри входить, зокрема: супроводжувати хворих, при потребі, у лікувально-діагностичні кабінети. Молодша медична сестра несе відповідальність згідно чинного законодавства за виконання своїх обов`язків. Робота оцінюється керівником закладу відповідно до виконання посадової інструкції та виявленої дефектури у роботі. З посадовою інструкцією позивач ОСОБА_1 була ознайомлена 05.02.2013 р., про що свідчить її особистий підпис (а.с.82-85).

Посадові обов`язки, у вказаній в посадовій інструкції відповідають «завданням та обов`язкам» викладеним у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78, «Охорона здоров`я», «Робітники», «Молодша медична сестра з догляду за хворими». До кола завдань та обов`язків якої входять: забезпечення чистоти та охайності хворих і приміщення, проведення догляду за шкірою хворих, оброблення пролежнів, участь у транспортуванні тяжкохворих (а.с.65).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого 17 жовтня 2018 року, у пацієнта, який знаходиться на лікуванні в ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус», були виявлені ураження шкіри стоп нижніх кінцівок, що утворилися внаслідок недбалого догляду молодшими медичними сестрами (а.с.86-88).

На підставі наказу №33-орг, який був виданий того 17 жовтня 2018 року, було проведено службове розслідування. Як вбачається із протоколу засідання комісії №1/10-2018/1 від 18 жовтня 2018 року, під час проведення службового розслідування було з`ясовано, що 14 жовтня 2018 року молодші медичні сестри зміни ОСОБА_3 і ОСОБА_1 не бачили уражень, бо ноги були забинтовані, тобто, протягом доби гігієнічні процедури були здебільшого надані не відповідно до вимог (а.с.31-32).

Наказом №34-орг від 18 жовтня 2018 року працівникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 винесено сувору письмову офіційну догану з занесенням в особову справу та трудову книжку та звільнено з місця роботи, а також було наказано підготувати лист в Дисциплінарний комітет Департаменту біоетики Київської області. З наказом позивач ОСОБА_1 ознайомлена пі підпис (а.с.33-35).

Згідно наказу №34/2-орг від 18 жовтня 2018 року за порушення трудової дисципліни, а саме не виконання професійних обов`язків, недбальство та халатність у догляді за хворим - направлене невиконання і ігнорування обов`язковою гігієною тяжкохворого пацієнта, ОСОБА_1 , молодшій медичній сестрі, було оголошено догану. Як вбачається із даного наказу, позивач ознайомлена з ним (а.с.36).

Згідно доповідної записки від 29 жовтня 2018 року, складеної заступником головного лікаря з лікувальної справи ОСОБА_4 №29-10/ДЗ, молодша медична сестра ОСОБА_1 під час свого про чергування в стаціонарі клініки 28 жовтня 2018 року не виконувала свої функціональні обов`язки, покладені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зокрема, без вагомих підстав відмовлялася супроводжувати хворих до лікувально-діагностичних кабінетів, дотримуватися правил санітарії і гігієни, чуйно відноситись до пацієнтів, що несе за собою загрозу їх здоров`ю (а.с.37).

На підставі наказу №35/1-орг від 29 жовтня 2018 року по факту повторного виявленого факту неналежного виконання своїх функціональних обов`язків по догляду за пацієнтами відповідно до посадової інструкції та трудового договору, на добовому чергуванні 28.10.2018 р. молодшою медичною сестрою ОСОБА_1 (а.с.38-39), було проведене службове розслідування.

Як вбачається із протоколу №29/10-2018/1, на засіданні представників комісії було зведено та проаналізовано дані доповідної записки заступника головного лікаря з лікувальної справи ОСОБА_4 про виявлення недбалого ставлення до пацієнтів, невиконання своїх функціональних обов`язків, порушення трудової дисципліни та неналежне виконання прямих завдань згідно з графіком процедур під час свого добового чергування молодшою медичною сестрою ОСОБА_1 . Заступником головного лікаря Майданник О.Ф. було запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо неналежного виконання функціональних обов`язків по догляду за пацієнтами відповідно до посадової інструкції та трудового договору на добовому чергуванні 28 жовтня 2018 року. ОСОБА_1 надавати письмові пояснення відмовилася, про що було складено Акт №1-29/10-18 від 29.10.2018 р. (а.с.40-41,42).

Наказом №35/3-орг від 30 жовтня 2018 року за повторне порушення трудової дисципліни, а саме невиконання функціональних обов`язків молодшої медичної сестри по догляду за пацієнтами, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за ст. 40 п. 3 КЗпП (а.с.43-44).

Наказом №41/1К від 02 листопада 2018 року про припинення трудового договору у зв`язку систематичним невиконанням без поважних, причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнено молодшу медичну сестру Ладан ОСОБА_5 В. (а.с.45).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила, що працювала санітаркою в ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» протягом шести років. В коло її обов`язків не входив догляд за пацієнтами, вона прибирала, допомагала приймати ліки, доручень про гігієнічний догляд за пацієнтами не мала. При прийомі на роботу посадову інструкцію прочитала, але стверджувала що вона не містить обов`язку догляду за пацієнтами. Після оголошення їй догани написала заяву про звільнення за власним бажанням.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що до обов`язків молодших медичних сестер входить догляд за пацієнтами, в тому числі і гігієнічні процедури, запобігання утворення пролежнів. Внаслідок недбалого ставлення до важкохворого пацієнта, в останнього сталося погіршення його здоров`я, за що ОСОБА_1 отримала дисциплінарне стягнення. Догану позивач отримала внаслідок повторного невиконання своїх посадових обов`язків.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що теж працювала до 2018 року молодшою медсестрою та обов`язків по догляду за пацієнтам не мала, вона була санітаркою. Вважає що керівництво переклало на них цей обов`язок після звільнення доглядальниць. Стосовно ситуації з пацієнтом, в якого виявили пролежні пояснила, що коли вона прийшла на роботу, черговий лікар пацієнта не оглянув, а вони самі не могли з пацієнтом робити процедури. На запитання представника позивача про те чи говорила ОСОБА_1 про звільнення, відповіла, що вона заяву на звільнення не писала.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що розпорядження про покладення на молодших медичних сестер обов`язку по догляду за пацієнтами не було, вона прибирала, міняла постіль, вивозила пацієнтів на прогулянку. Щодо ситуації з пацієнтом, в якого виявили пролежні, пояснила, що зранку обходу лікаря не було, вказівок також.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що займає посаду головної медичної сестри та те, що молодші медичні сестри виконують обов`язки з догляду і прибирання, як стаціонарних, так і амбулаторних хворих. ОСОБА_1 також виконувала такі обов`язки. На запитання представника відповідача відповіла, що позивач після отримання дисциплінарного стягнення не усвідомила, що вона зробила не так, і коли була остання зміна вона казала про те, що ми не повинні, ми не будемо робити.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідач діяв незаконно, а тому накази від 18.10.7018 р. №34/2, від 30.10. 2018 р. №35/3 та від 02.11.2018 р. №41/1К не підлягають скасуванню. Не доведено позивачем факту подання відповідачу заяви про звільнення за власним бажанням, а тому вимога позивача про зміну формулювання причин звільнення також не підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є похідними від вимог про скасування наказу про незаконне звільнення.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 38, 40, 233, 235 КЗпП України, статями 3, 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус» про зміну формулювання звільнення та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський