Справа № 444/2704/17
Провадження № 2/444/61/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне заочне/

04 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю в частині розміру межі земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ № 084997, виданий ОСОБА_2 ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області 29 грудня 2012 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1848.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходиться справа № 444/2852/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 сільська рада Жовківського району Львівської області про зобов'язання до вчинення дій. Спір ведеться щодо межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які знаходяться на вулиці Зеленій в селі Нове село Жовківського району Львівської області.

Зазначає, що у процесі розгляду даної справи стало відомо про наявність розбіжностей у розмірах земельної ділянки ОСОБА_2 - розмір земельної ділянки ОСОБА_2, який зазначений в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому ОСОБА_3 сільською радою народних депутатів 29.12.2002 року, не відповідає розміру цієї ж земельної ділянки, який зазначений в Технічному звіті про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю. Приватизація земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2, відбулася на підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок громадян» від 3 березня 1997 року № 5. Вказаним рішенням було вирішено передати у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, площею 0,4492 га гр. ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_2М.).

Після смерті ОСОБА_5, Державний акт на право приватної власності на землю було переоформлено на його дружину - ОСОБА_2 Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, відстань між літерами Б-В (вїзд з вулиці Зеленої на земельну ділянку) становить 17 м 34 см (12,68 м + 4,66 м). На зазначений розмір ОСОБА_2 посилається також у своїй позовній заяві у вказаній вище справі. Згідно Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю, відстань між літерами Г-А (в Державному акті ця відстань позначена літерами Б-В) становить 17 м 13 см (12,53 м + 4,6 м).

Крім цього зазначає, що різниця між розмірами земельної ділянки ОСОБА_2 при вїзді з вулиці Зеленої, які зазначені в Державному акті та Технічному звіті про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту, складає 21 см (17,34 м - 17,13 м). Таким чином, в Державному акті на право приватної власності на землю ОСОБА_2 помилково зазначений розмір земельної ділянки, який не відповідає розміру, зазначеному в Технічному звіті про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю, та є більшим на 21 см.

Вказує, що зазначена різниця порушує її право на землекористування, оскільки, посилаючись на помилкові розміри, зазначені в Державному акті, ОСОБА_2 у своїй позовній заяві в справі № 444/2852/16-ц звинувачує позивача у порушенні меж земельної ділянки та просить суд зобовязати демонтувати встановлену огорожу на межі між будинковолодіннями відповідно до встановлених Державними актами меж земельних ділянок.

Крім цього вказує, що при розгляді даної справи прийшла до висновку про незаконність Державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Так 29 грудня 2002 року ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області видано ОСОБА_2 Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-JIB № 084997, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1848. Як зазначено в Державному акті, підставою для передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 є рішення Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 3 березня 1997 року № 5.

Однак, згідно тексту цього рішення, земельна ділянка не була передана у приватну власність ОСОБА_2 Дана земельна ділянка була передана у приватну власність її чоловікові - ОСОБА_5. Жодного рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність для будівництва, обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства, ОСОБА_3 сільською радою не приймалося. Окрім цього, зазначений Державний акт було видано без розроблення відповідної документації із землеустрою - згідно листа Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.01.2018 року № 29-13-0.23-16/105-18, документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2, яка розташована в с. Нове Село по вул. Зеленій, 56, Жовківського району Львівської області, в місцевому фонді документацій із землеустрою відсутня.

Наголошує, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 084997 виданий незаконно ОСОБА_2, зокрема без жодних на те правових підстав та без розроблення у передбаченому законом порядку документації із землеустрою.

Крім цього наголошує, що використовуючи незаконний Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_2 перешкоджає їй у здійсненні права щодо володіння, користування та розпорядження належної земельною ділянкою. Зокрема, ці перешкоди створені шляхом подання зазначеного вище позову (цивільна справа № 444/2852/16-ц, що знаходиться в провадженні Жовківського районного суду Львівської області) та вимогами про демонтаж встановленої огорожі, що знаходиться на межі земельної ділянки.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, однак представник позивача подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у їх відсутності. Окрім цього вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять такі задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки не повідомили і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Однак цього в матеріалах справи знаходяться письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, в яких останній вважає даний позов безпідставним, небгрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає до задоволення. Окрім цього в матеріалах справи знаходяться письмові заперечення представника відповідача ОСОБА_3 сільської в яких останній також заперечує щодо позовних вимог, та просить відмовити в позові.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 1 статті статті 15 ЦПК України, закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина 1 статті 55).

Судом встановлено, що 29 грудня 2002 року ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області видано ОСОБА_2 Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-JIB № 084997, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1848. Як зазначено в Державному акті, підставою для передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 є рішення Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 3 березня 1997 року № 5.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно тексту цього рішення, земельна ділянка не була передана у приватну власність ОСОБА_2 Дана земельна ділянка була передана у приватну власність її чоловікові - ОСОБА_5. Жодного рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність для будівництва, обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства, ОСОБА_3 сільською радою не приймалося.

Окрім з матеріалів справи вбачається, що зазначений Державний акт було видано без розроблення відповідної документації із землеустрою. Згідно листа Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.01.2018 року № 29-13-0.23-16/105-18, документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2, яка розташована в с. Нове Село по вул. Зеленій, 56, Жовківського району Львівської області, в місцевому фонді документацій із землеустрою відсутня.

Згідно статті 91 Земельного кодексу України, до обовязків власника земельної ділянки належить, у тому числі, обовязок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У статті 107 Земельного кодексу України зазначено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Згідно статті 158 Земельного кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 084997 виданий незаконно ОСОБА_2, зокрема без жодних на те правових підстав та без розроблення у передбаченому законом порядку документації із землеустрою.

Разом з тим суд враховує, що використовуючи незаконний Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо володіння, користування та розпорядження належної земельною ділянкою.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 131, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ № 084997, виданий ОСОБА_2 ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області 29 грудня 2012 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1848.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Одночасно розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення має бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області з врахуванням п. 15.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.