Справа № 125/2223/14-ц
Провадження № 22-ц/801/120/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуСправа № 125/2223/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Терешківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року, ухвалене у складі судді Хитрук В. М., дата складання повного тексту рішення відсутня,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до Терешківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її син ОСОБА_6. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2. Позивач є спадкоємцем майна покійного за законом, прийняла спадщину, але через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно не може оформити спадкові права нотаріально.

Виходячи з наведеного, положень статей 1268-1270 ЦК України, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, а саме на житловий будинок (літера "А"), житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 83,5 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: веранда "а", прибудова "а1", хлів "Б", підвал "Б1", хлів прибудова "б", паркан "1", хвіртка "5", ворота "4", колодязь "6", що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок втрачено, вона змушена звернутись до суду..

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, а саме на житловий будинок (літера "А"), житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 83,5 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: веранда "а", прибудова "а1", хлів "Б", підвал "Б1", хлів прибудова "б", паркан "1", хвіртка "5", ворота "4", колодязь "6", що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Терешківської сільської ради Барського району Вінницької області № 629 від 08 серпня 2014 року, інших спадкоємців майна померлого за законом та заповітним розпорядженням, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні немає. Тому, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно втрачено, відтак нотаріус, зважаючи на приписи пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2005 року, відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Визнати право власності у рівних частка по Ѕ за кожним із спадкоємців на спірний житловий будинок.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та права її малолітнього сина, оскільки вона разом проживала з спадкодавцем на момент смерті в орендованому помешканні, квартирі, що розташована за адресою АДРЕСА_1, без проведення реєстрації місця проживання, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов від 29 листопада 2017 року, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Судом першої інстанції не перевірено чи зверталася позивач до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, не перевірив наявність чи відсутності спадкової справи після смерті ОСОБА_6, та чи виносилась нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на те, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, просить частково задовольнити апеляційну скаргу, ухвалити нове рішення та визнати право власності у рівних частках по 1/3 за кожним із спадкоємців на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Вказує, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті сина подавши заяву до нотаріальної контори відповідно до статті 1269 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав відзив поданий на апеляційну скаргу.

Відповідач та апелянт у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Власність спадкодавця на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 27 лютого 1996 року за реєстром № 512.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Терешківської сільської ради Барського району Вінницької області № 629 від 08 серпня 2014 року, інших спадкоємців майна померлого за законом та заповітним розпорядженням, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні немає. Тому, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно втрачено, відтак нотаріус, зважаючи на приписи пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2005 року, відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за неповного з'ясування усіх обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, з ним не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилами частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив усі обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив чи є інші спадкоємців, які прийняли спадщину, після смерті спадкодавця, не витребував спадкову справу, не перевірив чи виносилась нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач наділений правом на звернення у суд лише у разі невизнання, порушення чи оспорення його прав.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими аргументи апеляційної скарги, що оспорюваним рішенням вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_4, а також малолітнього ОСОБА_5, оскільки вони разом проживали з спадкодавцем на момент його смерті в орендованому помешканні, квартирі, що розташована за адресою АДРЕСА_1, без проведення реєстрації місця проживання, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов від 29 листопада 2017 року, а тому в силу положень частини третьої, четвертої статті 1268 ЦК України вона та її малолітній син є такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення про права та інтереси ОСОБА_4, а також її малолітнього сина ОСОБА_5,які не були залучені до участі у справі, чим неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, що не позбавляє права позивача пред'явити аналогічний позов до належних відповідачів - де доводити права на спірне майно спадкодавця та, відповідно, доводити свої спадкові права на вказане майно.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів також зазначає, що Терешківська сільська рада Барського району Вінницької області є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки у спірних правовідносинах відповідачами є особи, які прийняли спадщину.

Аргументи апеляційної скарги про визнання права власності за кожним із спадкоємців на спірний житловий будинок колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, не була залучена до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача), а тому правових підстав для визнання права власності за ними колегія суддів не вбачає.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 8 постанови від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звертає увагу судів на те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в його задоволенні.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1690 гривень /а. с. 35, 36/.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Терешківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 /Ідентифікаційний код НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_4 /Ідентифікаційний код НОМЕР_2/ судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1690 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.