Дата документу 17.12.2019 Справа № 331/6701/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/6701/18 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
№ 22-ц/807/3565/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу в суд першої інстанції для скерування до Верховного Суду України для визначення підсудності суддею Верховного Суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду позовом за яким просив розірвати шлюб між сторонами.

Провадження в справі було відкрито Жовтневим райсудом м. Запоріжжя.

З ухвалою про відкриття провадження Жовтневим судом не погоджувалася відповідач, яка оскаржувала ухвалу Жовтневого райсуду м. Запоріжжя про відкриття провадження в справі.

У апеляційній скарзі поданій у січні 2019 року на ухвалу Жовтневого райсуду про відкриття провадження в справі від 17 грудня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 зазначала, що зареєстрованим місцем ї проживання є АДРЕСА_1 ., а тому за територіальною юрисдикцією справа підсудна Шевченківському райсуду м. Запоріжжя.

Одночасно відповідач зазначала, що позивач мешкає у Хортицькому районі м. Запоріжжя, а позов подав до Жовтневого райсуду задля того, щоб приховати від неї існування даної справи.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 6 лютого 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена та справа передана до Шевченківського райсуду м. Запоріжжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

Натомість відповідач знов оскаржила зазначену ухвалу, посилаючись вже на те, що з 2012 року вона постійно проживає у Франції а тому підсудність має визначити Верховний суд.

Відтак відповідач, посилаючись на те, що порушені правила підсудності при вирішенні її апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження Жовтневим райсудом, приховала (або не повідомила) факт того, що вона постійно мешкає у Франції, навпаки, просила передати справу до Шевченківського райсуду.

Відкриваючи провадження в справі на підставі постанови апеляційного суду, суд першої інстанції діяв у межах закону та правомірно постановив оскаржувану ухвалу.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив правила підсудності є безпідставними, позаяк на час відкриття провадження Шевченківським райсудом жодна із сторін не зазначала іншого місця проживання, а відповідач навпаки , оспорюючи підсудність справи Жовтневому райсуду, наполягала на тому, що справа має розглядатися Шевченківським райсудом.

За ст. 44 ЦПК учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Посилання у першій апеляційній скарзі на підсудність справи Шевченківському райсуду а згодом на те, що Шевченківський райсуд безпідставно відкрив провадження в справі, має ознаки такого зловживання.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков