Єдиний унікальний номер 725/1722/19
Номер провадження 2-н/725/55/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

29.03.2019 року. Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (09.02.1997р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка ОСОБА_2» (місцезнаходження: вул.Машинобудівників, 18 м.Чернівці) про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вищевказаною заявою, в якій просила видати судовий наказ щодо стягнення з боржника на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1427,05грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 15 600 грн.

За змістом ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Статтею 163 ЦПК України визначено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, ч.3 вказаної статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До заяви про видачу судового наказу заявницею не було додано документу, що підтверджує сплату судового збору. Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки, на її думку, вона звільнена від його сплати на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Втім, суд не може погодитись із доводами заявниці, виходячи з наступного:

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак варто зазначити, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Саме до таких висновків дійшла ОСОБА_3 Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, провадження № 12-301гс18.

Отже заявниця, звертаючись до суду із вимогою щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, повинна була оплатити її судовим збором, ставки якого визначені ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

З цього приводу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснив, що до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо (п.12).

Разом з тим, докази довідки, які надані заявницею на підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також про розмір середньомісячної заробітної плати суми заборгованості, не відповідають вимогам до офіційного документа, так як на них відсутня мокра печатка підприємства, вихідний номер та дата видачі.

Таким чином, вказані документи не відповідають вимогам допустимості та достовірності доказів та не можуть бути прийняті до уваги судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, зокрема невідповідності заяви про видачу судового наказу вимогам ст.163 ЦПК України, суд приходить до висновку, що у даному випадку слід відмовити у видачі судового наказу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2, 78, 160, 161, 163, 165, 166 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка ОСОБА_2» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич