Справа № 595/327/19
Провадження 2/595/248/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд надати дозвіл на виїзд з України неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у республіки Польщу, Чехію та Словаччину в період з 01 травня 2019 року по 01 липня 2019 року, без згоди та супроводу другого з батьків, мотивуючи тим, що відмова відповідача дати дозвіл на виїзд з України не відповідає інтересам дитини, яка здобуває на даний час освіту в Чехії.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності.

В судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації не з'явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15 жовтня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.01.2016 року, що підтверджується рішенням Бучацького районного суду від 15.01.2016 року.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3, яка проживає з позивачкою.

Відповідач не дає згоди на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 у супроводі позивачки за кордон.

Із довідки середньої загальноосвітньої школи м.Прага,10, площа Бріжі Яндудсу,2 вбачається, що ОСОБА_3 є ученицею 4-А класу, та з поданої характеристики учениця позитивно характеризується по місцю навчання.

Згідно підтвердження подання заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася у відділ міграційної політики Міністерства внутрішніх прав Чеської Республіки з проханням на отримання дозволу на тимчасове проживання члена сім'ї громадянина ЄС в Чеській Республіці.

Із заяви ОСОБА_8 вбачається, що він несе відповідальність за повне матеріальне забезпечення своєї громадянської дружини ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу позивачка 01 червня 2017 року уклала шлюб з громадянином Чехії.

Відмова відповідача дати дозвіл на виїзд дочки з України за кордон не відповідає інтересам дитини.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи і гідності.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 4 Закону України ''Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (надалі Правил), визначено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп.1 п.4 Правил вказано, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Підпунктом 1 частини 1 Правил передбачено, що у згоді другого з батьків слід зазначати конкретну державу прямування.

Враховуючи вказане вище, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, в період з 01 травня 2019 року по 01 липня 2019 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.9,33 Конституції України, принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.313 ЦК України, ст.ст.7,150,155 СК України, п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в Республіку Польща, Республіку Чехія та Республіку Словаччина в період з 01 травня 2019 року по 01 липня 2019 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Дата складення повного тексту рішення - 28 березня 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук