ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/4170/17

провадження № 22-ц/4809/330/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - Олександрійська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, представник за довіреністю - Коряковцев Ярослав Вячеславович

відповідач - ОСОБА_2, представник за довіреністю - адвокат ОСОБА_3

треті особи - ОСОБА_4, Головківська сільська рада Олександрійського району

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2018 року у складі судді Нероди Л. М. у справі за позовом Олександрійської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Головківська сільська рада Олександрійського району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Олександрійська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_8 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Головківська сільська рада Олександрійського району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Зазначала, що 02 листопада 2017 року на адресу служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації надійшло клопотання Головківської сільської ради, як органу опіки та піклування, щодо факту неналежного виконання ОСОБА_2 батьківських обов?язків відносно двох малолітніх дітей, а саме: мати, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, не забрала сина з дитячого садочку, а старша донька перебувала на вулиці біля будинку, незважаючи на погодні умови, оскільки мати вживала з товаришами алкогольні напої. У зв?язку з тим, що батько дітей ОСОБА_6 знаходився на роботі, дітей через півтори години забрала до себе бабуся ОСОБА_4, в сім?ї якої вони перебувають і на даний час.

Родина ОСОБА_6, у зв?язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов?язків, з 09 листопада 2016 року перебуває на обліку в службі у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації, як така, що потрапила в складні життєві обставини.

Відповідно до наданої Головківською сільською радою характеристики від 13 листопада 2017 року № 969 на ОСОБА_2, за час проживання на території сільської ради вона зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до вживання спиртних напоїв, не працює, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов?язків відносно дітей.

Відповідно до наданої Головківською сільською радою характеристики від 13 листопада 2017 року № 970 на ОСОБА_6, за час проживання на території сільської ради він зарекомендував себе посередньо, працює вантажником в ЗАТ «Оболонь».

Зареєстрованого на праві власності або користування житла чи майна ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не мають.

Протягом 2017 року, а саме в лютому місяці вже виникала ситуація з приводу створення матір?ю загрозливих умов для виховання та утримання дітей, діти тимчасово, згідно з наказом начальника служби у справах дітей № 3 від 24 лютого 2017 року, були влаштовані в сім?ю бабусі. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської РДА від 28 березня 2017 року, рішення № 39, у зв?язку з проходженням ОСОБА_2 курсу лікування в Олександрійському наркологічному диспансері від алкогольної залежності та покращенням поведінки та умов, прийнято рішення про повернення дітей на виховання в сім?ю.

Протягом березня-жовтня 2017 року, під час обстеження родини ОСОБА_6, працівниками Олександрійського РЦСССДМ та Головківської сільської ради, служби у справах дітей Олександрійської РДА проводилась робота з приводу зміни поведінки матері, належного контролю з боку батька за виконанням його дружиною батьківських обов?язків, натомість з кінця жовтня 2017 року ОСОБА_2 знову стала зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя. Батько дітей ОСОБА_6 впливу на дружину не має, вирішувати питання щодо зміни свого місця проживання не бажає, тобто своєю бездіяльністю також створює умови, за якими мати дітей належним чином не виконує свої батьківські обов?язки, ухиляється від своїх обов?язків по вихованню дітей, наданню їм належного розвитку, материнської турботи та любові.

Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_6, як осіб, які свідомо ухиляються від виконання покладених на них батьківських обов'язків, відносно малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_5, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного і до досягнення ОСОБА_8 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім по ј частині на утримання ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході розгляду справи позовні вимоги зменшила, враховуючи надані ОСОБА_6 документи на підтвердження його бажання проживати разом з дітьми та належним чином займатись їх вихованням та утриманням, позитивну характеристику за місцем його проживання, наявність самостійного доходу, не перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та окреме проживання від дружини на даний час. Належні умови для дітей за місцем його проживання підтверджені актом обстеження умов проживання від 16 квітня 2018 року. Просила зменшити розмір позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей та передати дітей батьку (а.с.86).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2018 року провадження у справі в частині щодо ОСОБА_6 закрито (а.с.150).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2018 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_8, стягнуто з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_8 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім стягувати аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вихованням дітей не займається, не утримує матеріально, не цікавиться життям і здоров'ям дітей та зловживає алкогольними напоями.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до неї, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду справи вона переосмислила життєві цінності, зробила відповідні висновки, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, змінила свій спосіб життя, здійснює пошук підходящої роботи. На даний час проживає за рахунок неофіційних тимчасових заробітків. За домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 постійно відвідує дітей, забирає ОСОБА_8 зі школи, ОСОБА_5 із садочка, цікавиться їхнім життям, навчанням, здоров?ям. Періодично на вихідні дні забирає їх до себе, створивши мінімально необхідні побутові умови, купує солодощі, фрукти, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 26 листопада 2018 року. Діти є найріднішими для неї у цьому світі людьми, вона не уявляє без них своє життя і безмежно їх любить. Від їх утримання не відмовляється. Діти також її люблять, чекають їхньої зустрічі, радіють при побаченні.

Апеляційне провадження відкрито 09 січня 2019 року (а.с.182), ухвалою від 21 січня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 06 лютого 2019 року (а.с.192).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням наданих позивачем та третіми особами доказами та поясненнями. Навпаки ОСОБА_2, крім довідки про проходження лікування від алкогольної залежності, не оформленої належним чином не надано жодного документа на підтвердження зміни у її поведінці, зміни у її ставленні до виконання батьківських обов?язків, працевлаштування, створення належних умов для виховання та проживання дітей, зацікавленості у їх житті та навчанні. Місце її проживання не відомо, жодних документів на підтвердження її місця проживання до суду не надано. Акт обстеження умов проживання від 26 листопада 2018 року та характеристика Головківської сільської ради від 27 листопада 2018 року на неї підтверджує факти того, що 19 листопада 2018 року вона не проживала на території Головківської сільської ради та те, що вона офіційно не працює. Будинок, в якому вона проживає, належить ОСОБА_4 і доказів того, що власниця будинку надала згоду на її проживання в ньому не надано. Тобто у неї відсутні умови для повернення дітей в сім?ю за місцем її проживання. Також відсутні докази того, що вона протягом 2017-2018 років цікавилась життям та навчанням дітей, піклувалась про їх життя та здоров?я, матеріально утримувала, тобто виконувала обов?язки, покладені на батьків. ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності у зв?язку з неналежним виконанням нею батьківських обов?язків відносно дітей за ч.1 ст.184 КУпАП у 2016 році (а.с.200-203).

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_2 влаштувалася на роботу, пройшла курс лікування

ОСОБА_6, чоловік відповідача, та ОСОБА_4, бабуся дітей, також просили не позбавляти дітей матері, яка змінила свою поведінку на кращу, влаштувалася на роботу, вона дітей любить, з дітьми спілкується, діти її теж люблять, вона хороша і дбайлива мати, якщо не вживає алкогольні напої.

Позивач та третя особа Головківська сільська рада , повідомлені про дату , час та місце розгляду справи під розписку (а.с.213,215) в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі .

Мають малолітніх дітей доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які з листопада 2017 року і по даний час проживають з бабусею ОСОБА_4 на підставі рішення органу опіки та піклування (а.с.9,10,33).

З листопада 2016 року взято на облік дітей, які проживають у сім'ях, що потрапили в складні життєві обставини (а.с.16).

За період з листопада 2016 року і по день пред'явлення позову за місцем проживання відповідача складено 9 актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_6, в 5 актах зазначено про задовільні санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї, забезпеченість продуктами харчування, паливом, забезпеченість дітей ліжками, постільною білизною, одягом, взуттям, іграшками, в 4 актах відображено бруд в будинку, розкидані речі, немитий посуд, під час складання акту 25 жовтня 2016 року і 31 жовтня 2016 року батьки були в нетверезому стані, 13 листопада 2017 року нетверезою була мати (а.с.22-30).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є передбачені законом підстави для задоволення позову і позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, яка свідомо ухиляється від виховання дітей, не цікавиться їх життям і здоров'ям, однак з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Згідно із статтею 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку органу опіки й піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є непереконливим, в цілому ґрунтується на констатації фактів, викладених в акті від 13 листопада 2017 року (а.с.26), в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення матері батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси малолітніх дітей. При цьому поза увагою органу опіки і піклування залишилися не з'ясованими ставлення матері до дітей та дітей до матері, також взагалі відсутні відомості з дошкільного навчального закладу та школи щодо участі матері у вихованні дітей (а.с.34-35).

З урахуванням викладеного, колегія суддів за правилами ч.6 ст.19 СК України не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідач під час розгляду справи послідовно заперечувала проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав та оскаржує рішення про задоволення цього позову, що свідчить про її інтерес до дітей, підтвердила належними доказами факт проходження лікування та працевлаштування ( а.с.148,217), має належні умови проживання, що підтверджується актом (а.с.172).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини (стаття 166 СК України).

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Така думка дітей органом опіки та піклування не з'ясовувалася, психолог з дітьми не спілкувався.

Разом з тим, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 та ОСОБА_4 пояснили, що діти спілкуються з матір'ю, люблять її і переживають, особливо дівчинка, що в них не буде мами, тобто позбавлення батьківських прав є стресом саме для дітей.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на підставі матеріалів справи, які досліджені судом апеляційної інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що задоволення позову і позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам її малолітніх дітей.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року у цивільній справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.62-63).

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Однак, матеріали справи не містять ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. В підготовчому судовому засіданні неодноразово оголошувалася перерва, учасникам справи надсилалися повідомлення про виклик до суду в підготовче судове засідання, в тому числі на 23 жовтня 2018 року (а.с.88,109,114,137,142). Наведене свідчить, що оскаржуване судове рішення про позбавлення батьківських прав ухвалено в підготовчому судовому засіданні за наявності невизнання позову відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2018 року.

В позові Олександрійської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

В.В.Черненко