Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 159/910/15-ц

провадження № 61-28271св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Стрільчука В. А., Грушицького А. І., Данилюк В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У лютому 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та просили визнати за кожним з них право власності на ј частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначали, що 27 грудня 1993 року була приватизована вищевказана квартира, у якій на час приватизації фактично проживали та були зареєстровані вони та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . Разом з тим, у свідоцтві про право власності на житло від 27 грудня 1993 року єдиним власником квартири зазначений ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, належну їй ј частину спірної квартири успадкував ОСОБА_3 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2014 року свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано недійсним.

Враховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Частка ОСОБА_3 у праві власності на вказану квартиру складає Ѕ, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по ј.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

16 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення від 27 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами, зазначаючи, що після смерті її бабусі ОСОБА_5 вона прийняла спадщину на підставі заповіту, однак не змогла оформити своє право на спадкове майно, оскільки її дядько ОСОБА_3 не надав їй необхідні документи.

Враховуючи наведене, просила переглянути рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та визнати за нею право власності на ј частину спірної квартири.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року скасовано рішення у цій справі від 27 квітня 2015 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2017 року та відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті заяви про перегляд рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 не є ні стороною, ні іншою особою, яка бере участь у цій справі, а тому не має права на подання такої заяви.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди формально підійшли до вирішення справи, не сприяли повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, оскільки не з`ясували наявність відкритої спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , не встановили кола спадкоємців, не перевірили можливість вирішення спору між сторонами у позасудовому порядку, а тому вважає, що є всі підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та відкрито касаційне провадження у цій справі на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року справу № 159/910/15-ц передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що заявник ОСОБА_4 не є ні стороною, ні іншою особою, яка бере участь у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року (у редакції Кодексу, чинній на час звернення заявника із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду (частина перша статті 362 ЦПК України).

Особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов`язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами; суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

Встановивши, що з заявою про перегляд ухваленого у цій справі судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами до суду звернулася особа, яка не брала участі у справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті її заяви.

При цьому, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, у даному випадку ОСОБА_4 не позбавлена можливості захистити свої порушені права шляхом подання апеляційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2015 року з відповідним клопотанням про поновлення строку на його оскарження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до незгоди заявника з висновками апеляційного суду, обґрунтовано викладеними в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко