КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/5996/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2665/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України, третя особа: Київська місцева прокуратура №3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив стягнути із Державної казначейської служби України на своюкористь грошові кошти у розмірі 2 000 000 грн. в якості компенсації за нанесену моральну шкоду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим відділом Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0010818 від 11 вересня 2015 року щодо відкритого заволодіння золотим ланцюжком за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

Досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим Єгоровим В.М.

22 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про кримінальне правопорушення до Київської прокуратури №3 щодо бездіяльності слідчого Єгорова В.М.

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №3, пов'язаної з невнесенням відомостей, вказаних у заяві, до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року задоволено скаргу ОСОБА_1.

Однак, результат розслідування вказаної справи, на його думку відсутній. З огляду на зазначене, позивач вважає, що дії відповідача є протиправними і спричинили йому моральну школу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження неправомірних дій відповідача відносно нього, а також завдання позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача.

Крім того, при розгляді справи позивачем не доведено той факт, що досудове розслідування відбувається з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, у провадженні Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0010818 від 11 вересня 2015 року ( а.с. 49 ).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 11 вересня 2015 року, близько 14 години,по вул. Закревського, 63 в м. Києві група невідомих осіб у складі близько п'яти осіб умисно нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_1, після чого відкрито заволоділи золотим ланцюжком, вагою близько 60 грамів, чим спричинили біль та матеріальну шкоду в розмірі близько 15 000 грн. ( там же ).

З метою прискорення розслідування зазначеного кримінального провадження 22 лютого 2016 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про кримінальне правопорушення до Київської прокуратури №3 щодо бездіяльності слідчого Єгорова В. М. ( а.с. 6 ).

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №3, пов'язаної з невнесенням відомостей, вказаних в заяві, до ЄРДР ( а.с. 6 ).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов'язано прокурора Київської місцевої прокуратури №3 внести відомості відносно ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України, по його заяві від 22 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( а.с. 6-7 ).

Постановами Військової прокуратури Дарницького гарнізону від 28 вересня 2018 року перекваліфіковано кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0010818 від 11 вересня 2015 року з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 196 КК України, а також визначено його підслідність - кримінальне провадження № 010818 направлено до Деснянського управління поліції Головного Управління Національної поліції в м. Києві ( а.с. 44-45, 46-48 ).

10 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, дезазначив, що на протязі двох років жодної процесуальної, а тим паче слідчої дії,на виконання вищезазначеної ухвали суду зроблено не було та протиправними діями відповідача його моральному здоров'ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями.

Внаслідок протиправних дій відповідачів йому завдано моральних втрат, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову ( а.с. 1-3 ).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на необґрунтованість заявлених вимог ( а.с. 54-59 ).

При апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суд другої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За положеннями постанови №4Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, на підтвердження того, що в результаті бездіяльності посадових осіб, інших дій відповідачів ОСОБА_1 заподіяні душевні страждання у зв'язку з протиправною поведінкою та принижені його честь, гідність і ділова репутація.

Разом з тим, звернення з заявою про кримінальне правопорушення до Київської прокуратури №3 щодо бездіяльності слідчого Єгорова В.М., звернення до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №3, є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства та не свідчать, з точки зору суду другої інстанції, про вчинення будь-яких протиправних дій стосовно нього.

А відтак, не є правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки, на переконання апеляційного суду, не є порушенням прав та інтересів зазначеної особи, у розумінні положень ст. 23 ЦК України.

За таких обставин, з точки зору другої інстанції, місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 376 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову за його необґрунтованості.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 16, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст. 56 Конституції України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, апелянта, зокрема, про те, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалами Деснянського районного суду м. Києва протиправна бездіяльність прокурорів в частині невиконання своїх службових обов'язків щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1167 ЦК України, місцевий суд нехтує реальними фактами, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України, третя особа: Київська місцева прокуратура №3 про відшкодування моральної шкоди - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

О.І. Сліпченко