Справа № 444/1897/18
Провадження № 2/444/162/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого Виконкомом Любельської сільради 21.03.1988 року на підставі рішення райвиконкому № 83 від 18.03.1988 року на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване в с. Кулява, по вул. 1-го Травня, за № 14. Згідно будинкової книги в будинку зареєстровані такі громадяни : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова, зареєстрована з 24.07.1969 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька, зареєстрована з 23.06.2000 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять, зареєстрований з 04.06.2004 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук, зареєстрований з 28.04.2017року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, внук, зареєстрований з 28.04.2017 року.

Однак зять, ОСОБА_2, не проживає в будинку понад один рік без поважних причин про що складено Акт обстеження домогосподарства у с. Кулява по вул. 1-го Травня, 14, складеного Комісією Кулявської сільської ради за участю сусідів. Даним актом встановлено, що серед зареєстрованих громадян у вказаному домогосподарстві, ОСОБА_6 по місцю реєстрації більше року не проживає. Крім того, факт не проживання Відповідача по місцю реєстрації підтверджується також Актом обстеження умов проживання жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 (вул. 1-го Травня, 14), ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.08.2017 року.

Зазначає, що відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сімї відповідачу не чинили.

Вказує, що донька ОСОБА_3 та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.06.2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим Кулявською сільською радою Жовківського району, Львівської області, про що в книзі реєстрації актів одруження 28.06.2003 року зроблено запис № 01. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також зареєстровані та проживають з позивачем. Однак, протягом багатьох років подружжя спільно в одному будинку не проживає, спільного побуту не веде. Зять не бере участі в утриманні будинку.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Кулявської сільської ради гр. ОСОБА_3 від 30.08.2017 року № 307, діти від спільного шлюбу знаходяться на повному забезпеченні матері та проживають разом з нею.

Вказує, що, відповідач постійно проживає без реєстрації в с. Туринка по вул. Б. Хмельницького, 24, Жовківський район Львівської області, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит адвоката ОСОБА_7 щодо надання такої інформації, наданою Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області від 30.10.2017року № 02-09/881.

У зв'язку з чим Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просить відмовити в позові.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого Виконкомом Любельської сільради 21.03.1988 року на підставі рішення райвиконкому № 83 від 18.03.1988 року на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване в с. Кулява, по вул. 1-го Травня, за № 14.

Згідно будинкової книги в будинку зареєстровані такі громадяни : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова, зареєстрована з 24.07.1969 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька, зареєстрована з 23.06.2000 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять, зареєстрований з 04.06.2004 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук, зареєстрований з 28.04.2017року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, внук, зареєстрований з 28.04.2017 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, не проживає в будинку понад один рік без поважних причин про що складено Акт обстеження домогосподарства у с. Кулява по вул. 1-го Травня, 14, складеного Комісією Кулявської сільської ради за участю сусідів. Даним актом встановлено, що серед зареєстрованих громадян у вказаному домогосподарстві, ОСОБА_6 по місцю реєстрації більше року не проживає. Крім того, факт не проживання Відповідача по місцю реєстрації підтверджується також Актом обстеження умов проживання жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 (вул. 1-го Травня, 14), ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.08.2017 року.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що донька позивача - ОСОБА_3 та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.06.2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим Кулявською сільською радою Жовківського району, Львівської області, про що в книзі реєстрації актів одруження 28.06.2003 року зроблено запис № 01. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також зареєстровані та проживають з позивачем. Однак, протягом багатьох років подружжя спільно в одному будинку не проживає, спільного побуту не веде. Зять не бере участі в утриманні будинку.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що відповідач постійно проживає без реєстрації в с. Туринка по вул. Б. Хмельницького, 24, Жовківський район Львівської області, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит адвоката ОСОБА_7 щодо надання такої інформації, наданою Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області від 30.10.2017року № 02-09/881.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин.

Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 14 по вул. 1-го Травня у с. Кулява Жовківського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 /ІПН судом не встановлено/ в користь ОСОБА_1 /ІПН - / - 704 гр. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.