Справа № 2-681/11
Провадження № 22-ц/812/1998/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника стягувача Нестриженої ОСОБА_1 .Б., представника Заводського відділу ДВС - Романчука С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», подану в його інтересах адвокатом Настриженою Світланою Богданівною

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Павлової Ж.П., в приміщенні того ж суду за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк») на рішення державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Заводський відділ ДВС ) та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

23 травня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду зі скаргою в якій просило суд визнати незаконними повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання від 06 травня 2019 року та 11 травня 2019 року старших державних виконавців Заводського відділу ДВС Кирильченко Д.В. та ОСОБА_2 , а також головного державного виконавця Годун Г.М. та зобов`язати державних виконавців прийняти до виконання виконавчі листи № 2-681/11р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку сум судових витрат, штрафу, а також суми заборгованості за кредитним договором, а з ОСОБА_4 суму судових витрат, суми заборгованості за кредитним договором та на підставі виконавчих листів відкрити виконавчі провадження.

В обґрунтування своєї скарги ПАТ КБ «Укргазбанк» зазначало, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 06 жовтня 2015 року, Заводським районним судом м. Миколаєва 31 серпня 2016 року було видано виконавчі листи у кількості 5 примірників про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 8 969,76 доларів США та 11 000 грн. пені, а також судових витрат.

25 квітня 2019 року з метою примусового виконання рішення суду стягувач повторно звернувся до Заводського відділу ДВС із заявами про прийняття та відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів.

Однак, 06 травня 2019 року та 11 травня 2019 року державними виконавцями Заводського відділу ДВС стягувачу було повернуто виконавчі документи шляхом направлення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском Банком строку в один рік для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Посилаючись на неправомірність дій державних виконавців та незаконність повідомлень про повернення виконавчих документів, оскільки строк пред`явлення виконавчих листів до виконання не пропущено у зв`язку з повторним пред`явленням до виконання, ПАТ АБ «Укргазбанк», просив суд про задоволення скарги.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2019 року у задоволенні скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що строк пред`явленням виконавчих листів до виконання стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» пропущено, а доказів на поважність причин його пропуску не надано.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права просило оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати оскаржувані рішення (дії) державних виконавців Заводського відділу ДВС неправомірними та зобов`язати їх усунути порушення - поновити порушене право ПАТ АБ «Укргазбанк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчі листи були повторно пред`явлені до виконання, а тому строк не пропущено, оскільки переривався.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Боржники - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника стягувача, представника Заводського відділу ДВС, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України ).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам Закону не відповідає.

В силу положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року частково задоволено позов ПАТ АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 7 439,25 доларів США заборгованості по кредиту, що еквівалентно 59 461,93 грн., 1 498,59 доларів США заборгованості за простроченими процентами, що еквівалентно 11 978,23 грн., 31,92 долари США поточної заборгованості по процентам, що еквівалентно 255,13 грн., 10 000 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, та 1000 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, а всього 82 695, 20 грн. В задоволенні вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення штрафу відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (т. 1 а.с. 127-128).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2013 року, рішення Заводського районного суду від 10 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» 8 969,76 доларів США та 59 084, 74 грн. заборгованості за кредитним договором з яких: 7 439,25 доларів США заборгованість по кредиту; 1 498,59 доларів США заборгованості за простроченими відсотками; 31,92 доларів США поточної заборгованості по відсоткам; 53 999,99 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 5 084,75 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків. Вирішено питання про судові витрати (т. 1 а.с. 176-177).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 липня 2015 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2013 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 224-226).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором змінено, а в частині відмови у задоволенні вимог скасовано. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 8 969,76 доларів США, з яких заборгованість за кредитним договором 7 439,25 доларів США, заборгованість по кредиту; 1 498,59 доларів США заборгованість за простроченими відсотками; 31, 92 доларів США поточної заборгованості по відсоткам та 10 000 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1000 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів. З ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто штраф у розмірі 3 333 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з кожного по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, по 378, 95 грн. судового збору, а на користь держави по 34, 52 грн. судового збору (т. 1 а.с.258-261). 06 жовтня 2015 року вказане рішення набрало законної сили.

На підставі зазначеного рішення суду Заводським районним судом м. Миколаєва 31 серпня 2016 року було видано п`ять виконавчих листів зі строком пред`явлення до виконання - один рік (т. 4 а.с. 10,12,18,25,26).

30 вересня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Заводського відділу ДВС із заявами про відкриття провадження на підставі виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості та судових витрат (т.3 а.с.10-11,13-14, 16-17, 19-20, 22-23).

18 листопада 2016 року головний державний виконавець Заводського відділу ДВС Годун Г.М. повідомленнями повернув виконавчі документи без прийняття до виконання, посилаючись на ненадання стягувачем квитанцій про сплату авансового внеску (т. 3 а.с. 4-8).

Вказані дії державного виконавця ПАТ АБ «Укргазбанк» були оскаржені, проте ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2018 року скаргу Банку залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на її подання (т. 1-3, 74).

25 квітня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно звернулось до Заводського відділу ДВС з заявами про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості та судових витрат на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» (т. 4 а.с. 8, 9, 16-17, 23, 24).

06 травня 2019 року старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС Кирильченко Д.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання №17928/14.23-36/18, №17913/14.23-36/18 відносно боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС Годун Г.М. відносно боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 1982 ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено повідомлення № 18088/14.23-36/16, № 18086/14.23-36/16 про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання (т. 4 а.с. 4-7, 13-14).

11 травня 2019 року старшим державним виконавця Заводського відділу ДВС Шелетіною І.С. винесено повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання № 18783/14.23-36/12 відносно боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с.15).

Повертаючи вказані вище виконавчі листи без прийняття до виконання, державні виконавці як на підставу повернення посилалися на те, що стягувачем пропущено встановлений строк пред`явлення до виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції погодився з пропуском строку стягувачем на пред`явлення виконавчих листів до виконання , а відтак дії державних виконавців щодо повернення виконавчих листів без прийняття до виконання відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Однак з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можна.

За положеннями 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження», обов`язок примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили покладається, зокрема, на державних виконавців в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Крім цього в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили 06 жовтня 2015 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2013 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили 06 жовтня 2015 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2013 року) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудовим спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разу відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено судом, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2013 року набрало законної сили 06 жовтня 2015 року.

31 серпня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості та судових витрат із зазначенням строку пред`явлення до виконання один рік, тобто до 07 жовтня 2016 року, а тому строк пред`явлення до виконання за цими виконавчими листами на момент набрання чинності Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року не сплинув у зв`язку з чим підлягають застосуванню його норми, а відтак строк пред`явлення до виконання становитиме до 07 жовтня 2018 року.

Враховуючи те, що вперше ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Заводського ДВС із заявами про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості та судових витрат, 30 вересня 2016 року, які були повернуті 18 жовтня 2016 року.

За положеннями статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За таких обставин, після повернення стягувачу виконавчих листів про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та судових витрат на користь ПАТ АБ «Уккргазбанк» 18 жовтня 2016 року строк для пред`явлення починається заново та закінчується 18 жовтня 2019 року.

Разом з тим, ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно звернувся до Заводського відділу ДВС 24 квітня 2019 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів для виконання.

За таких обставин, державні виконавці Заводського відділу ДВС всупереч вказаним вимогам Закону винесли повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття для виконання, посилаючись на пропущення стягувачем строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, що свідчить про незаконність цих повідомлень.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск строку пред`явлення до виконання стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» виконавчих листів.

У роз`ясненнях, що містяться в п.18 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посаду державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За таких обставин, ухвала суду на підставі п.п.1,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» шляхом визнання незаконними повідомлень про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання від 06 травня 2019 року та 11 травня 2019 року та зобов`язання державних виконавців Заводського відділу ДВС вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості, судових витрат та відкриття виконавчого провадження у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», подану в його інтересах адвокатом Настриженою Світланою Богданівною задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконними повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання:

старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кирильченко Д.В. від 06 травня 2019 року №17928/14.23-36/18, №17913/14.23-36/18 відносно боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шелетіної І.С. від 11 травня 2019 року № 18783/14.23-36/12 відносно боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Годун Г.М. від 06 травня 2019 року № 18088/14.23-36/16, № 18086/14.23-36/16 відносно боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кирильченко Д.В., вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчих листів по справі № 2-681/11 від 31 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 суми судових витрат та штрафу у розмірі 3 333 грн. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» та відкриття виконавчого провадження у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шелетіну І.С., вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 2-681/11 від 31 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором 8 969,76 доларів США та пені 11 000 грн. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» та відкриття виконавчого провадження у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Годун Г.М. вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 2-681/11 від 31 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором 8 969,76 доларів США та пені 11 000 грн. та суми судових витрат на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» та відкриття виконавчого провадження у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.