Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 165/62/17

провадження № 61-11114св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тимчук Іванна Іванівна,

заінтересована особа (стягувач) - Державне підприємство «Волиньвугілля»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Грушицького А. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) Тимчук І. І. про звернення стягнення на страхові виплати.

Скарга мотивована тим, що на підставі виконавчого листа, виданого 08 жовтня 2018 року за № 165/62/17, державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І. І. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Однією з цих постанов звернуто стягнення на пенсійні виплати. Крім того, 19 листопада 2018 року він ознайомився з іншою постановою державного виконавця, згідно якої здійснюються відрахування у розмірі 20 % з отриманих ним у Червоноградському відділені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (далі - Червоноградське ВУВД ФСС України у Львівській області) страхових виплат з відшкодування шкоди за втрату здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Вважає, що це є грубим порушенням його прав, адже страхова виплата не є доходом і здійснювати стягнення з такої матеріальної допомоги заборонено статтями 72, 73 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, просив суд визнати дії державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І. І. в частині звернення стягнення на страхові виплати неправомірними та зобов`язати її усунути порушення шляхом припинення стягнення коштів із страхової виплати, що він отримує.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 16 січня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І. І., в частині звернення стягнення на щомісячні страхові виплати, отримувані ОСОБА_1 від Червоноградського ВУВД ФСС України у Львівській області, незаконними. Зобов`язано старшого державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І. І. усунути вищевказані порушення шляхом припинення стягнення коштів із страхових виплат, що отримує ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржник ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи за професійним захворюванням та трудовим каліцтвом і отримує в Червоноградському ВУВД ФСС України у Львівській області щомісячні страхові виплати, відтак потребує постійного догляду та лікування, що в свою чергу, вимагає значних фінансових затрат, а оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» прямо забороняють звертати стягнення на допомогу на лікування боржника, тому скарга підлягає задоволенню.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області задоволено, ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 16 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що страхові виплати з фонду загальнообов`язкового державного соціального медичного страхування не є допомогою на лікування. Тому скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця є необґрунтованою, оскільки такі страхові виплати не входять до переліку коштів, на які не може бути звернено стягнення згідно зі статтями 72, 73 Закону України «Про виконавче провадження».

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що звернення стягнення на страхове відшкодування є грубим порушенням прав заявника, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» заборонено звертати стягнення на допомогу на лікування (стаття 73 Закону). Зазначає, що є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, потребує постійного догляду та лікування.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2019 року Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області подав відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову апеляційного суду залишити в силі.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 15 листопада 2017 року Нововолинським міським судом Волинської області постановлено заочне рішення у справі № 165/62/17, яким позов Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного підприємства «Волиньвугілля» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державного підприємства «Волиньвугілля» 132 031,00 грн на відшкодування збитків, завданих підприємству внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

08 жовтня 2018 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 165/62/17 та передано його на виконання.

Під час виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І. І. звернуто стягнення на всі види доходів боржника ОСОБА_1 .

Установлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Червоноградському ВУВД ФСС України у Львівській області, яке сплачує йому страхові виплати, підставою для нарахування яких є акти про нещасні випадки та про розслідування хронічного професійного захворювання.

Боржник ОСОБА_1 отримує щомісячні страхові виплати відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця боржник ОСОБА_1 вказував, що державним виконавцем звернуто стягнення на кошти, на які заборонено звертати стягнення, оскільки вони отримуються у Червоноградське ВУВД ФСС України у Львівській області, як страхові виплати з відшкодування шкоди за втрату здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Відповідно до статті 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

У пункті 11 частини першої статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що стягнення не може бути звернено на виплати, серед яких допомога на лікування.

Указаним законом регламентуються правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

У статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено такі види соціального страхування: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (страхування від нещасного випадку); медичне.

У Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взагалі відсутнє поняття «допомоги на лікування», проте унормовано поняття «страхових виплат».

Так, згідно зі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати - це грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Як вбачається з інформації, наданої Червоноградським ВУВД ФСС України у Львівській області, наведеної вище, ОСОБА_1 отримує саме щомісячні страхові виплати, а не допомогу на лікування, отримання якої взагалі Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено.

Поняття «допомоги з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках» згадується у Розділі IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено такі її види: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах; допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Відповідно порядок надання вказаних видів допомог передбачено цим же розділом і є відмінним від отримання щомісячних страхових виплат у зв`язку з отриманням трудового каліцтва чи нещасним випадком на виробництві.

Крім цього, термін «допомога на лікування» згадується у підпункті 165.1.19 статті 165 Податкового кодексу України, як доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Тобто, це сума, яка не підлягає оподаткуванню - кошти або вартість майна (послуг), що надаються як допомога на лікування та медичне обслуговування платника податку, у тому числі, але не виключно, для придбання ліків, донорських компонентів, протезно-ортопедичних виробів, виробів медичного призначення для індивідуального користування інвалідів, за рахунок коштів благодійної організації або його роботодавця, в тому числі в частині витрат роботодавця на обов`язковий профілактичний огляд працівника згідно із Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та на вакцинацію працівника, спрямовану на профілактику захворювань в період загрози епідемій відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» за наявності відповідних підтвердних документів, крім витрат, що компенсуються виплатами з фонду загальнообов`язкового державного соціального медичного страхування.

Таким чином, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що страхові виплати з фонду загальнообов`язкового державного соціального медичного страхування не є допомогою на лікування.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно дійшов висновків про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, оскільки звернення стягнення на виплати зі сплати страхового відшкодування є грубим порушенням прав заявника та Закону України «Про виконавче провадження», яким заборонено звертати стягнення на допомогу на лікування (стаття 73 Закону). Крім того, заявник є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи і потребує постійного догляду та лікування.

Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, оскільки останній звертаючи стягнення на страхові виплати керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», проаналізувавши які, апеляційний суд дійшов обгрунтованих висновків про те, що страхові виплати не входять до переліку коштів, на які не може бути звернуто стягнення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов