У Х В А Л А

Справа № 370/3154/14-ц

"22" лютого 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

в складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Мудрак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Макарівського районного суду Київської області

заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі №370/3154/14-ц за нововиявленими обставинами,

В с т а н о в и в :

В провадженні Макарівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 370/3154/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання відмови від спадщини недійсною.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21.04. 2015 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.08.2015 року залишено без змін.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області із заявою про перегляд вищевказаного рішення за нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину, заявник посилається на те, що 23.02.2017 року старшим слідчим слідчого відділу Деснянського ГУ НП України в м.Києві повідомлено ОСОБА_2 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0009398 від 27.06.2013 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відносно ОСОБА_2).

Заявник зазначає, що в повідомленні про підозру від 23.02.2017 року вказується, що 30.05.2008 року ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно протиправно, з корисливих мотивів, використовуючи завідомо підроблену довіреність, ввів в оману заявника та отримав від нього грошові кошти в розмірі 850000 гривень.

Крім того, 20.10.2008 року, ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно протиправно, з корисливих мотивів, використовуючи завідомо підроблену довіреність, ввів в оману заявника та отримав від нього грошові кошти в розмірі 1520000 гривень.

Заявник вказує, що слідчий прийшов до висновку, що ним встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_2 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Заявник просить: скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі №370/3154/14-ц про визнання відмови від спадщини недійсною у звязку з нововиявленими обставинами.

Заявник (позивач) згідно поданої письмової заяви вимоги підтримав та просив задовольнити, заяву розглянути у його відсутність, надав копію вироку Київського Апеляційного суду від 23.01.2019 року відносно ОСОБА_2, засудженого за ч.4 ст.190 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Представник відповідача згідно поданої письмової заяви заперечив щодо задоволення заяви.

Третя особа належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не прибула.

Судом встановлено, що в провадженні Макарівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №370/3154/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання відмови від спадщини недійсною.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилався на те, що 30 травня 2008 року відповідач по справі (ОСОБА_2), діючи на підставі довіреності від імені свого батька ОСОБА_4 від 22 лютого 2008 року уклав з ним договір позики на суму 850 000 гривень. Гроші у сумі 850 000 гривень були ним передані відповідачу до підписання договору позики. 06.05.2014 року рішенням Макарівського районного суду визнано недійсною довіреність від 22.02.2008 року. 01.12.2014 року Апеляційний суд Київської області своїм рішенням визнав договір позики укладений 30 травня 2008 року недійсним та стягнув з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 850 000 гривень. 26 вересня 2012 року помер батько відповідача ОСОБА_4. 12 лютого 2013 року відповідач письмово відмовився від спадщини після померлого батька і спадщину прийняв ОСОБА_3. Проте, вважає, що відмова відповідача від спадщини спрямована на ухилення від сплати боргу, відповідно до вимог статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, які вчиняються завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Доведеність наміру спадкоємця уникнути задоволення вимоги свого кредитора завдяки відмови від спадщини вважається підставою для констатації факту зловживання ним своїм правом на відмову від спадщини і в результаті підставою для задоволення вимоги кредитора про визнання відмови від спадщини недійсною і про накладення стягнення на частину спадщини , яка становила його частку, а тому просив суд визнати відмову відповідача ОСОБА_2 від спадщини від 12 лютого 2013 року недійсною та накласти стягнення на частину спадщини ОСОБА_2, яка становить його частку.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі №370/3154/14-ц позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.08.2015 року залишено без змін.

Крім того, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі №370/3154/14-ц встановлено, що 01.12.2014 року Апеляційним судом Київської області в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та стягнення коштів, було винесено рішення, яким позов задоволено , визнано недійсним договір позики, укладений 30 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_4 та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 850 000 гривень.

Згідно вироку Київського апеляційного суду від 23.01.2019 року, скасовано в частині призначеного покарання вирок Дарницького районного суду міста Києва від 21.06.2018 року, та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання за ч.4 ст.190 КК України у виді 06 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Вироком суду встановлено факт заволодіння ОСОБА_2 чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах, а саме: грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну суму 2 370 000 гривень (850 000 гривень +1 520 000 гривень).

При цьому, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.4 ст.190 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряється, адже ніким не ставляться під сумнів в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

В той же час, суд звертає увагу, що з врахуванням вимог ст.ст.1273-1274 ЦК України та предмету позову по справі №370/3154/14-ц (визнання відмови від спадщини недійсною), чинним законодавством не передбачено правових норм, за допомогою яких можливо зобовязати особу скористатись своїм тим чи іншим законним правом.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 про перегляд рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року по справі №370/3154/14-ц за нововиявленими обставинами є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 423, 429, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі №370/3154/14-ц за нововиявленими обставинами - відмовити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року по справі №370/3154/14-ц залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя