Дата документу 06.02.2019 Справа № 336/1569/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1569/18 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/183/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить увалу скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 24 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.. 175 ЦПК України.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху 29.05.2018 року та 20.06.2018 року направлялися позивачу ОСОБА_3, проте конверти з документами повернулися до суду не врученими із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Постановляючи 17 липня 2018 року ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача, щодо неотримання нею судових документів, затягують розгляд цивільної справи є зловживанням процесуальними правами та невиконанням процесуальних обов'язків, визначених ч. 2 ст. 43 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

У випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 144 ЦПК України, до заходів процесуального примусу відноситься попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф.

Проте, розцінюючи дії позивача як невиконання ним своїх процесуальних обов'язків, суд першої інстанції не застосував до нього заходів процесуального примусу, а залишив його позов без розгляду, що положеннями цивільного процесуального закону не передбачено.

Разом з тим, висновок суду про зловживання позивача своїми процесуальними правами теж є передчасним.

Як передбачено положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Визнаючи дії позивача зловживанням процесуальними правами, суд першої інстанції не врахував, що його дії не були спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, саме подана скарга, заява, клопотання залишається без розгляду, а не позовна заява, як постановив в своїй ухвалі суд першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини, які не були відомі суду першої інстанції на момент постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху 29.05.2018 року та 20.06.2018 року направлялися позивачу ОСОБА_3

30.05.2018 року та 21.06.2018 року повідомлення про необхідність отримання поштової кореспонденції залишено працівниками поштового відділення позивачу під дверима.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 народила дитину ОСОБА_5.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що останні тижні та дні вагітності ОСОБА_3 зумовили неотримання та невиконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви.

Зазначені обставини були невідомі суду першої інстанції, тому суд дійшов передчасного висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та залишенням позовної заяви без розгляду.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: