Провадження № 2/761/3790/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Осаулова А.А.
за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.
представників учасників: Шкурак А.І., Богдан О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2016 року представник Кредитної спілки «Істок» далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач 2), відповідно до якого просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості по нарахованим відсоткам за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 за Кредитним договором № 168 від 08.05.2014 у розмірі 11 725 грн. та суму інфляційних нарахувань в розмірі 72 210, 23 грн., а всього 83 935, 23 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2014 між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти в розмірі 35 000 грн., строком до 10.05.2016, відсоткова ставка 33, 5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки. Відповідачами належним чином умови кредитного договору виконані не були, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість перед позивачем, яка була стягнута з них в судовому порядку в розмірі 107 630, 75 грн. (заборгованість за тілом кредиту та відсотками). Рішення суду набрало законної сили. Втім, відповідачі продовжують порушувати умови кредитного договору та не погашається заборгованість, внаслідок чого у останніх перед позивачем виникла заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в розмірі 11 725 грн. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідачів суму інфляційних втрат в розмірі 72 210, 23 грн.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проси суд їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позву та просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що на даний час відповідач 1 є підполковником, старим офіцером служби пунктів управління командного центру Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. У період з 25.11.2014 по 02.03.2015 року перебував в зоні проведення АТО. Стягнення з відповідача 1 заборгованості у вигляді процентів, пені та інфляційних складових за кредитним договором є безпідставним, оскільки, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду не нараховуються штрафні санкції та відсотки за користування кредитом у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
ОСОБА_2 в судове засідання свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року позовні вимоги Кредитної спілки "Істок" було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошові кошти відсотків за користування кредитом за договором №ДК2-168 від 08.05.2014 року нарахованих за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в розмірі 11 725 гривень 00 коп. та інфляційні нарахування на суму заборгованості по кредиту за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року в сумі 59 780 грн. 20 коп., а також судовий збір в сумі 1378 грн., а всього кошти в розмірі 72 883 грн. 20 коп.
Ухвалою суду від 09.01.2019 року вказане заочне рішення судом скасовано, а справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Протокольною ухвалою суду від 18.03.2019 року ухвалено не приймати відзив відповідача 1 на позовну заяву, скільки його подано з порушенням встановлено 15-денного строку для його подання.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.05.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір ДК2-168 (далі по тексту Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач 1 отримав від позивача грошові кошти (кредит) у розмірі 35 000 грн., з обов`язком повернути у відповідності до положень Кредитного договору.
Строк дії договору становить 24 календарні місяці, з моменту підписання 08.05.2014 і до 10.05.2016, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Відсоткова ставка за даним Договором становить 33, 5 % річних (п. 1.1.-1.3. Кредитного договору).
В додатку до Кредитного договору сторони узгодили Графік повернення кредиту та сплати відсотків.
Також 08.05.2014 між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір поруки №ДК2-168 ДП1 (далі по тексту Договір поруки), відповідно до умов якого відповідач 2 як поручитель взяв на себе зобов`язання перед позивачем як кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору на строк 24 місяці, зі сплатою відсотків в розмірі 33,5 % річних, а також погашення сум витрат кредитора пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем 1 та відшкодування збитків, які можуть бути заявлені позивачем у письмовій вимозі (п. 1.1. Договору поруки).
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, надав кредитній кошти.
Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2015 по справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором ДК2-168 від 08.05.2014 в розмірі 107 630, 75 грн. (заборгованість за тілом кредиту в розмірі 35 000 грн. та нарахованими відсотками в розмірі 72 630, 75 грн.).
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначав, що відповідачі і надалі ухиляються від виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, продовжують користуватись грошовими коштами, не виконують рішення суду, ігноруючи письмові вимоги позивача про погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується матеріалами справи. З врахуванням наведеного, за рішенням суду з відповідачів було стягнуто 107 630, 75 грн. Розмір заборгованості встановлений станом на 31.12.2014. За період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідачам нараховані відсотки згідно з умовами Кредитного договору в розмірі 11 725 грн.
При цьому, з Бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що у відповідачів наявна заборгованість: згідно рішення суду від 16.01.2015 кредит у розмірі 35 000 грн. та відсотки в розмірі 72 630, 75 грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 виникла заборгованість по відсоткам після рішення суду від 16.01.2015 в розмірі 11 725 грн., а всього 84 355, 75 грн., з яких відповідачами погашено 21 400, 52 грн.
Позивач просив стягнути інфляційні нарахування, виходячи із загальної суми заборгованості, стягнутої за рішенням суду з врахуванням нарахованих за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 11 725 грн. (33, 5 % річних за умовами Кредитного договору). При цьому позивач пояснив, що інфляційні нарахування в розмірі 72 210, 23 грн. нараховані останнім, починаючи з 2014 року та надає відповідний Розрахунок.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера Серії НОМЕР_1 та Довідкою Військової частини № НОМЕР_2 .

Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства України, оскільки відповідач, який являється позичальником, є військовослужбовцям ЗСУ, з нього не підлягають стягненню грошові кошти відсотків за користування кредитом за договором №ДК2-168 від 08.05.2014 року нарахованих за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та інфляційні нарахування на суму заборгованості по кредиту за період з 26.06.2014 року по 31.12.2016 року, оскільки особливий період розпочався 18.03.2014 року та триває по теперішній час, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Керуючись ст. 16, 525, 526, 553, 554, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 285, 289, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, -

ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування кредитом та інфляційних нарахувань.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення складено 25.03.2019 року