Справа № 590/107/19
Провадження № 2/590/104/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 грудня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді Бондарчука Я.П.,

з участю: секретаря судового засідання Кубрак В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду смт. Ямпіль Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майновоъ шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 31.01.2018 року між нею, в особі представника за довіреністю Соколовою ОСОБА_3 , та відповідачем був укладений договір оренди нерухомого майна та акт прийому передачі (додаток № 2) до договору, за умовами якого позивач передав відповідачу в користування за плату майно, а саме: житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , сума орендної плати за один місяць становить 10000,00 грн., витрати за комунальні послуги оплачує орендар. Строк дії договору до 01.02.2019 року, на строк дії договору оренди орендареві передаються в користування речі, перелік яких наведено в додатку №2 до договору (меблі, побутова техніка). За умовами договору, у разі його дострокового розірвання з ініціативи та/або вини орендодавця, орендодавець зобов`язаний компенсувати орендарю його затрати на переїзд в розмірі 10000,00 грн.. Відповідач, після укладання вищевказаного договору сдала квартиру в піднайм, внаслідок чого позивач почала отримувати скарги від сусідів, оскільки у вищевказаній квартирі проживало понад 20 осіб, які палили на сходах, розпивали алкогольні напої в під`їзді, що призвело до того, що позивач прийняла рішення розірвати договір оренди квартири. 26.02.2018 року позивач уповноважила ОСОБА_4 розірвати з відповідачем вищевказаний договір, також 27.02.2018 року позивач уповноважила ОСОБА_5 розірвати від її імені з відповідачем договір оренди квартири. Відповідач погодилась на розірвання договору оренди за умови, що позивач поверне їй 25500,00 грн., мотивуючи тим, що вона понесла витрати по оплаті послуг агенства нерухомості при пошуку квартири, на інших підставах звільнити квартиру відповідач відмовилась. Відповідач отримала від позивача гроші в сумі 23188,00 грн. з вирахуванням 2312,00 грн. - суми за комунальні послуги, про що відповідач написала розписку, в якій зазначила зокрема, що договір вважається розірваним, ключі та мебель передані, однак відповідач вивезла з орендованої квартири: диван «Лісогор» Прага 3-х місний (№ 14 додатку до договору) вартістю 5700,00 грн., диван (№1 додатку до договору) вартістю 2200,00 грн, ліжко розкладне (№21 додатку до договору) вартістю 1000,00 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду 14400,00 грн., яка складається з: 5500,00 грн (суми, на яку незаконно збагатилась відповідач) + 5700,00 грн. (вартість дивана) + 2200,00 грн. ( вартість дивана) +1000,00 грн. (вартість ліжка), а також судовий збір в сумі 768,40 грн..

Ухвалою від 06.02.2019 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди залишено без руху.

Ухвалою 01.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди та призначено підготовче судове засідання; визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву..

Ухвалою від 25.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди; у судове засідання для розгляду справи по суті викликано учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23.12.2019 року, не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.127), надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.58).

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання, призначене на 16.09.2019 року та повторно на 18.11.2019 року, на 03.12.2019 року та на 23.12.2019 року не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судових викликів за останнім відомим місцем реєстрації та розміщення оголошення про судовий виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ст.128 ЦПК України (а.с.79,80,81,83,87,88,97,114,124,125,134), будь-яких клопотань та заперечень до суду не надано.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в зв?язку неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до договору купівліпродажу від 28.04.2016 року, реєстровий №849, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 (а.с.32).

31.01.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_5 (а.с.18), термін дії договору до 01.02.2019 року, за змістом цього договору орендодавець передає в користування за плату орендареві 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 68,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , сума платежу за 1 місяць 10000 грн., комунальні послуги сплачує орендар.

Відповідно до п.4.1.4. договору орендар має право здавати вищевказану квартиру в субаренду без додаткової на це згоди орендодавця (а.с.18-19).

Відповідно до п.5.1 договору майно передається в стані, яке відповідає умовам договору і призначенню, відповідно до п.5.3 договору на термін його дії орендареві передаються в користування речі, перелік яких приведений в Додатку №2, відповідно до п.9.2 договору у разі дострокового розірвання договору з ініціативи та/або вини орендодавця, орендодавець зобов`язаний компенсувати орендарю його затрати на переїзд у розмірі 10000,00 грн.(а.с.18-19).

Відповідно до акту проведення розрахунків по оплаті за користування майном (додаток №1 до договору оренди від 31.01.2018 року) (а.с.19) орендодавець отримав від орендаря орендну плату за користування майном 31.01.20018 року за лютий місяць 10000,00 грн, заставна сума 10000,00 грн..

Відповідно до акту прийому передачі речей до договору оренди від 31.01.2018 року (а.с.20) орендодавцем передано орендареві речі, а саме: меблі та побутову технику, перелік складає 22 найменування, в тому числі диван «Лісогор» Прага (№14), диван (№1), ліжко розкладне (№21), в момент передачі майна сторонами договору зафіксовані показники лічильників: горяча вода 47, холодна вода 614, електрична енергія 46044.

Відповідно до довіреності від 26.02.2018 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси з будь-яких питань, пов`язаних з розірванням договору оренди квартири АДРЕСА_5 (а.с.31).

Відповідно до довіреності від 26.02.2018 року, реєстровий №178 (а.с.33) ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_6 розірвати в її інтересах договір оренди нерухомого майна, укладений в простій письмовій формі 31.01.2018 року з ОСОБА_2 ..

Відповідно до довіреності від 28.11.2015 року, реєстровий №34 (а.с.34) ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 управляти та розпоряджатись її рухомим та нерухомим майном, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Відповідно до розписки від 01.03.2018 року (а.с.25) ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сум 23188,00 грн., договір оренди від 31.01.2018 року вважається розірваним, ключі передані.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 (а.с.26) встановлено, що вона була присутня при складанні ОСОБА_2 розписки та передачі ключів, при прийманні квартири АДРЕСА_5 були відсутні меблі, зазначені в акті прийомупередачі, що є додатком №2 до договору оренди нерухомого майна від 31.01.2001 року, а саме: диван «Лісогор» Прага 3-х місний (№ 14 додатку до договору), диван (№1 додатку до договору), ліжко розкладне (№21 додатку до договору). Заборгованість за комунальні послуги за лютий 2018 року склала 2461,20 грн., ОСОБА_2 сплачено 2312,00 грн..

Відповідно до ксерокопій квитанцій (а.с.27-30) за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 , за січень 2018 року нараховано 1728,71 грн., за постачання холодної води та водовідведення загальна сума до сплати за січень 2018 року - 2775,32 грн.. За лютий 2018 року за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 , нараховано до сплати 2081,30 грн, за цей же період за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення загальна сума нараховано до сплати 2851,52 грн.. За лютий 2018 року за послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_4 , нараховано 322,48 грн, до сплати 500,70 грн; за цей же період за послуги з централізованого опалення нараховано 1574,39 грн., до сплати 4434,16 грн.. За лютий 2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , до сплати за послуги з енергопостачання 245,70 грн.. За лютий 2018 року за послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_4 , сума до сплати склала 263,76 грн..

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_8 (а.с.36) встановлено, що її мати, ОСОБА_1 , придбала квартиру в Києві в 2016 році. Через агентство нерухомості ОСОБА_8 познайомилась з ОСОБА_2 , яку бачила лише одного разу при укладанні договору. Відповідачка настояла, щоб проект договору був укладений той, який вона принесла з собою. ОСОБА_8 була обізнана, щодо пункт 4.1.4 договору оренди, тобто те, що орендар, тобто, ОСОБА_2 , має право здавати вказану квартиру в суборенду без додаткової згоди орендодавця. ОСОБА_8 це зрозуміла так, що ОСОБА_2 , буде винаймати квартиру разом з кимось. Про те, що в квартиру перетворять в хостіл відповідач не повідомила, дізналась ОСОБА_8 про це від ОСОБА_1 .. Відповідач наступного дня після укладання договору вивезла деякі меблі, які були в квартирі, щоб завезти туди двох`ярусні ліжка. ОСОБА_1 домовилась з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які є між собою мати та донька, щоб останні допомогли їй прийняти квартиру від відповідачки та скласти Акт приймання-передачі, оскільки сама вона не змогла приїхати до м. Київ. Агент з нерухомості, через яку ОСОБА_8 познайомилась з ОСОБА_2 , повідомив їх, що відповідач висунула свої умови, а саме: вона звільнятиме квартиру в тому випадку, якщо вони не компенсують їй послуги агенства, проте такої умови не було в договорі оренди квартири. Потім сама відповідачка це підтвердила. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 вирішили не сперечатися з відповідачкою, оскільки зайти до квартири вони не можуть, адже дверні замки ОСОБА_2 змінила, самостійно вигнати з квартири двадцять чоловік є неможливим. ОСОБА_8 намагалась запевнити ОСОБА_2 , що все це є незаконне, але вона стояла на своєму. ОСОБА_1 перерахувала гроші на карту ОСОБА_6 , щоб остання віддала їх ОСОБА_2 . При укладанні договору від ОСОБА_2 ОСОБА_8 отримала 20000 грн. (двадцять тисяч гривень), тобто за перший та останній місяці, сума яка була повернута ОСОБА_2 при розірванні договора становить 23188,00 грн. (25500,00 грн. 2312,00 грн.), де 2312,00 грн. заборгованість за комунальні послуги, відповідно до 2.4-2.7 договору про що ОСОБА_2 була складена розписка. Скільки коштували послуги агенства нерухомості ОСОБА_8 невідомо, зі слів агента вартість послуг становить 50% від суми оренди одного місяця та + 500,00 гривень, за «швидкість», тобто за те, що договір було укладено в день звернення (тобто 5000,00 +500,00). ОСОБА_5 повідомила позивачу, що ключі ОСОБА_2 віддала, але меблі в квартирі не всі. ОСОБА_2 пояснила це тим, що на данний час не може привезти їх, адже машина не зможе заїхати, дорогу не очищено від снігу, пообіцяла, що через декілька днів вона поверне меблі та складе Акт прийому-передачі. Майже зразу вона заблокувала номера телефонів ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , меблі на сьогоднішній день вона так і повернула. В акті прийому-передачі майна (додаток №2 до договору оренди) зазначена вартійсть майна, меблі придбала позивач у м. Києві, про що наявні відповідні розрахункові чеки.

Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні, проведеному 18.11.2019 року в режимі відеоконференції з Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Виконання цивільного обов`язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.14 ЦК України).

Орієнтовний перелік способів захисту порушених прав наведений в ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес також іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

За змістом положень ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 та 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі № 6-20цс11 зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У даній постанові Верховний Суд України висловив позицію, що порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та реальну можливість захисту порушеного права, зокрема і реальну можливість примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Так, надані позивачем копії документів, в тому числі: договору оренди нерухомого майна від 31.01.2019 року,актіу проведення розрахунків по оплаті за користування майном до договору оренди нерухомого майна від 31.01.2018 року, акту прийому-передачі речей до договору оренди нерухомого майна від 31.01.2018 року, позписки ОСОБА_2 , є належними та достатніми доказами понесених позивачем витрат щодо здійснення орендної плати, на яку він посилається, оскільки дані докази підтверджують, що такі витрати були фактично понесені позивачем.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 15, 16, 22, 317, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 623, 626, 627, 629, 810, 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 280-283, 351-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення майнової шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 14400,00 грн. (чотирнадцять тиясч чотириста грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 23.12.2019 року.

Суддя Я.П. Бондарчук