Справа №705/5605/18
6/705/31/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючої судді Годік Л.С.

секретар Шаповал Н.В.

за участю: державного виконавця Бундєлєвої О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Умань подання старшого державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла громадянки України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла громадянки України ОСОБА_3, посилаючись на те, що на примусовому виконанні в Уманському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження № 56582886/8 в складі якого два виконавчих провадження № 50002920 по примусовому виконанню наказу № 925/1347/15 від 01.12.2015 року виданого Господарським судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу на загальну суму 449906, 79 грн. та виконавче провадження № 49633547 про стягнення в дохід держави судового збору в сумі 8998,14 грн.

Згідно подання вбачається, що в ході виконання зведеного виконавчого провадження, у відповідності до ст. 5,11, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було вжито всіх необхідних та передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання судового рішення, а саме: неодноразово направлялись виклики та вимоги щодо сплати боргів до відома ОСОБА_2 на адресу, визначену виконавчим документом. При цьому, боржник до Уманського міського відділу ДВС жодного разу не зявилася, на зазначені попередження не реагувала, борги не сплачує. Фактично своїми діями чинить перешкоди щодо повного та фактичного виконання судового рішення.

При цьому, державний виконавець неодноразово здійснював виходи за місцем реєстрації боржника, а саме: м. Умань, вул. Косіора, 9 з метою здійснення фактичної перевірки майнового стану, але двері не було відчинено та фактично не допущено до житла, дані обставини напряму перешкоджають державному виконавцю здійснити виконавчі дії згідно з чинним законодавством.

Згідно інформаційної довідки № 137599070 від 13.09.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що на праві приватної спільної часткової власності за особою-боржником зареєстрована ? частина квартири АДРЕСА_1.

20.09.2018 року, утвореною виконавчою групою Уманського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з метою здійснення фактичної перевірки майнового стану особи-боржника та забезпечення реального виконання рішення суду було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 під час якої встановлено, що вказана квартира зачинена металевим ролетом зовні, вільного доступу до арештованого нерухомого нежитлового майна боржника немає. У звязку з чим, виконавчою групою було здійснено вихід за адресою вул. Європейська, 42 в м. Умані Черкаської області за місцем знаходження нежитлової будівлі, магазину «Капітошка», яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_4, чоловікові особи-боржника, де вказані особи здійснюють підприємницьку діяльність. Під час проведення виконавчих дій за вказаною адресою було отримано інформацію зі слів продав чині магазину «Капітошка», що ОСОБА_2 фактично знаходиться за межами України, точна дата її приїзду найманим працівникам не відома, про що державним виконавцем було складено відповідний акт. Виконавцем було залишено вимогу про обовязкову явку ОСОБА_2 до відділу ДВС на 24.09.2018 року.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Просить суд розглянути подання державного виконавця та вирішити в порядку ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до іншого володіння боржника: нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_1, ? частина якої зареєстрована на праві власності за громадянкою ОСОБА_2 для здійснення перевірки майнового стану боржника

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримала та просила суд його задоволити.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що подання не підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів подання, старший державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника проте в прохальній частині подання просить вирішити питання щодо примусового проникнення до іншого володіння боржника.

Крім того, з подання вбачається, що ОСОБА_3 є власником ? частини нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_1, однак в матеріалах подання відсутні будь-які відомості щодо іншого власника квартири АДРЕСА_3. Державним виконавцем не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо належності квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи.

Цією ж статтею встановлено, що при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника.

Отже, державний виконавець повинен довести, звернушись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не доведено суду, що боржник перешкоджає доступу державному виконавцю до житла, іншого приміщення, чим перешкоджає виконавчим діям. Зокрема у матеріалах подання відстуні докази вручення вимоги державного виконавця як боржнику, так і іншому володільцю квартири щодо надання доступу до нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_4, тому суд вважає подання необгрунтованим і в його задоволенні слід відмовити з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 439 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла громадянки України ОСОБА_2, залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня її отримання.

СуддяЛ.С. Годік