Провадження № 2-п/643/109/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Терещенко В.В., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Книша А.Л., позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 року, ухваленим в цивільній справі № 2027/11587/12 (далі заочне рішення), позов ОСОБА_2 задоволено, позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.08.2019 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, в якій просить: поновити строк на перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач випадково дізнався про існування судового рішення, проглянувши в мережі «Інтернет» сайт «Судова влада», ввівши своє прізвище, ім`я та по-батькові в пошук. З даною заявою відповідач звертається, оскільки вважає, що оскаржуване рішення позбавляє його як батька права на виховання власної дитини.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Книш А.Л. в судовому засіданні 17.12.2019 року подану заяву та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. Зазначив, що підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, який міститься на а.с. 27, виконаний не відповідачем, а від його імені якоюсь іншою особою, що підтверджується, зокрема, візуальним співставленням підпису відповідача на вказаному документі та заяві про скасування заочного рішення. Враховуючи наведене, відповідач не був повідомлений про розгляд справи та ухвалення в ній заочного рішення. Заборгованість по аліментам відповідачем частково сплачена в 2018 році. Відповідач злочини не скоював, раніше не судимий, не вживає спиртні напої, що позитивним чином характеризує його особистість. Відповідач працював водієм таксі, проте три роки тому його транспортний засіб був арештований, в зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості сплачувати заборгованість з аліментів.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення. Зазначила, що відповідач 11 років не спілкувався з дитиною, хоча йому в цьому не чинили перешкод.

Крім того, ОСОБА_2 через канцелярію суду 09.10.2019 року надала суду письмові заперечення проти заяви, в яких зазначила, що відповідач про кожне судове засідання повідомлявся шляхом направлення повістки про виклик до суду. Копіями довідки з місця проживання ОСОБА_5 від 06.08.2019 року та від 03.03.2017 року підтверджується, що відповідач був зареєстрований за адресою, яку він вказав у заяві про перегляд заочного рішення. Також відповідач в телефонному режимі був повідомлений про розгляд справи. Справа розглядалась в суді впродовж одного року. Позивач особисто повідомляла відповідача про кожне судове засідання. На засіданні був присутній представник служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, який позов підтримав та надав відповідний висновок. В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача надав письмові пояснення стосовно того, що 09.08.2010 року ОСОБА_5 уклав шлюб, в якому у нього народилось троє дітей, та змінив своє прізвище на ОСОБА_7 , у зв`язку з цим він не знав, що позбавлений батьківських прав. Оскільки при спілкуванні позивача з відповідачем, останній неодноразово повідомляв про зміну прізвища, 13.03.2017 року виконавцем Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області був зроблений запит в Московський ВДРАЦС м. Харків про зміну прізвища боржником ОСОБА_5 28.03.2017 року Московський ВДВС ХМУЮ отримав відповідь про те, що ОСОБА_5 не одружувався вдруге до 2017 року і актових записів про зміну імені відносно ОСОБА_5 не виявлено.

У подальшому, 26.11.2019 року, ОСОБА_2 через канцелярію суду подала додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач у власній заяві про скасування заочного рішення мотивує поважність причин неявки тим, що він начебто не знав до останнього часу про існування заочного рішення, не був повідомлений про час та місце проведення судового засідання у вказаній справі, не отримував ані копії позовної заяви з додатками, ані ухвали про призначення справи до розгляду, ані повісток. Проте відповідач отримував копію позовної заяви і копію ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу. Судом було належним чином повідомлено відповідача про дату та час судового розгляду, що здійснювалося шляхом направлення повісток за адресою місця проживання відповідача. Всі повістки направлялися відповідачу своєчасно та за належною адресою, при цьому відповідач за кордон не виїжджав. Всі ці обставини надають підстави для висновку, що після отримання відповідачем позову, повістки, всю подальшу кореспонденцію від суду відповідач не отримував за особистим переконанням, базуючись на простому небажанні приймати участь у судовому розгляді справи. Щодо зміни прізвища відповідача, то станом на дату розгляду справи прізвище відповідач не змінював. Про прийняте рішення про позбавлення батьківських прав відповідачу було відомо. Про факт ознайомлення з таким рішенням слід стверджувати, оскільки до матеріалів виконавчого провадження було долучено копію заочного рішення, а відповідач знайомився з матеріалами виконавчого провадження. Копія заочного рішення також долучалася до інших судових спорів, відповідачем в яких був ОСОБА_5 . З матеріалами зазначених справ відповідач ознайомлений. Про прийняття рішення позивач також повідомляла відповідача особисто, передаючи нарочно відповідачу нотаріально засвідчену копію заочного рішення суду. Крім того, відповідач у власній заяві про скасування заочного рішення не наводить жодних доказів з приводу предмету спору. Як у 2012 році, так і по сьогоднішній день відповідач не приймав та продовжує не приймати участі у вихованні дитини через особисті переконання. Відповідач не спілкувався та не спілкується з дитиною, ніколи не цікавився її життям, інтересами, байдуже ставиться до стану її здоров`я, навчання, розвитку. Відповідачем аліменти не сплачуються, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, правові підстави для позбавлення батьківських прав відповідачем мали місце як станом на 2012 рік, так і тривають досі, натомість зміст поданої відповідачем заяви про перегляд заочного рішення вказує на той факт, що відповідач, звертаючись до суду з вимогою про скасування заочного рішення, жодним чином не посилається на докази, які мають істотне значення у справі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, підставою скасування заочного рішення є одночасна сукупність двох умов: поважність причин неявки в судове засідання та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин неявки відповідача в судові засідання, суд керується таким.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки неодноразово надсилались відповідачу Маякову (до зміни прізвища - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зазначена в якості його місця проживання згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України. Ця ж саме адреса була зазначена в якості місця проживання відповідача в позовній заяві, а також в заяві самого відповідача про скасування заочного рішення та його клопотаннях.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками направлялись на вказану адресу ОСОБА_5 та були отримані, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

В судове засідання, призначене на 09.10.2012 року, відповідач викликався належним чином шляхом направлення судової повістки, яка була отримана адресатом, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 35).

Оцінюючи доводи представника відповідача відносно того, що підпис в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення виконаний не відповідачем, а іншою особою, суд керується таким.

При візуальному співставленні підписів в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, які містяться на а.с. 27 та 35, вбачається, що вказані підписи за зовнішніми ознаками істотно відрізняються один від одного, а також від підпису в заяві про скасування заочного рішення.

І хоча за загальним правилом належним та допустимим доказом того, якою особою виконаний підпис у документах, може бути висновок почеркознавчої експертизи, суд, вирішуючи вказане питання в контексті розгляду заяви про скасування заочного рішення, вважає за можливе погодитись з доводами представника відповідача щодо візуальної нетотожності підписів та, як наслідок, недоведеності того, що відповідач дійсно отримував відповідні судові повістки.

В подальшому в судові засідання, призначені на 25.10.2012 року, 23.11.2019 року, відповідач викликався належним чином шляхом направлення судових повісток, проте останні повернулись у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 39,45).

Копія оскаржуваного рішення також направлялась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 58-59).

За таких обставин суд вважає за можливе визнати, що відповідач не отримував судові повістки, зокрема про виклик в судове засідання, коли було ухвалено заочне рішення, в зв`язку з чим наявні поважні причини його неявки в судове засідання.

Вирішуючи питання відносно того, чи мають докази, на які посилався відповідач, істотне значення для правильного вирішення даної справи, суд керується наступним.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Серед недоліків заяви в тому числі зазначено те, що всупереч вимог п. 4 ч. 2 ст. 284 ЦПК України, відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Відповідно, в ухвалі зазначено в тому числі такий спосіб усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення, як надати суду уточнену заяву, в якій крім вже зазначених відомостей додатково вказати посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито заходів для забезпечення права відповідача на подання доказів.

В подальшому ухвалою суду від 30.09.2019 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.

До вказаної заяви відповідачем було надано копії свідоцтв про народження трьох дітей відповідача, які народились 21.07.2011 року, 23.01.2015 року та 25.07.2018 року, копію розрахунку заборгованості по аліментам від 31.07.2019 року, а також квитанцію про сплату судового збору, документи, що підтверджують повноваження представника відповідача та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відповідачу. Крім того, до заяви додано копію свідоцтва про шлюб, згідно якого ОСОБА_5 09.08.2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 та після реєстрації шлюбу змінив прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 86-98).

Оцінюючи такі докази, як Свідоцтва про народження дітей, які народились 23.01.2015 року та 25.07.2018 року, і розрахунок заборгованості відповідача по аліментам від 31.07.2019 року, згідно якого заборгованість відповідача по аліментам в розмірі 500,00 грн. щомісяця за період з 05.02.2009 року по 31.07.2019 року складає 54724,92 грн., суд керується таким.

Вказані докази створені після ухвалення заочного рішення від 23.11.2012 року. Відповідно, обставини, які підтверджують вказані докази, також виникли після ухвалення заочного рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вказані докази не мають значення для вирішення питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав станом на 2012 рік, коли розглядалась справа. Відповідно, у суду відсутні підстави враховувати вказані докази як такі, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, яка розглядалась щодо обставин, які мали місце станом на 2012 рік.

Крім того, як вбачається із заочного рішення від 23.11.2012 року, відповідач позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав ухилення його від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Суд вважає, що наявність у відповідача трьох інших дітей, в тому числі наявність станом на час ухвалення заочного рішення однієї іншої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути підставою для ухилення його від виконання батьківських обов`язків щодо ОСОБА_6 . Відповідно, свідоцтва про народження вказаних дітей не є доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть свідчити про незаконність та необґрунтованість заочного рішення.

Факт часткової сплати відповідачем заборгованості по аліментам в 2018 році також не є обставиною, яка свідчить про належне виконання відповідачем батьківських обов`язків станом на 2012 рік, коли була розглянута справа.

Виходячи з предмету доказування в даній цивільній справі, інші докази, надані відповідачем, а саме квитанція про сплату судового збору, документи, що підтверджують повноваження представника відповідача, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відповідачу та копія свідоцтва про шлюб, не є доказами, що мають істотне значення для справи та свідчать про наявність підстав для скасування заочного рішення.

Оцінюючи пояснення представника відповідача відносно того, що відповідач злочини не скоював, раніше не судимий, не вживає спиртні напої, що позитивним чином характеризує його особистість, суд керується таким.

Виходячи з положень ЦПК України, зокрема ст. 76, 90-94, пояснення, надані сторонами не за процедурою допиту свідків, не є джерелом доказів. Пояснення представників сторін, згідно положень ЦПК України, також не є джерелом доказів у справі.

Враховуючи наведене, вказані пояснення представника відповідача суд не може оцінити в якості доказів у справі.

Крім того, суд враховує, що статтею 164 СК України передбачено низку підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як вбачається з заочного рішення, відповідач позбавлений батьківських прав не у зв`язку з тим, що він є хронічним алкоголіком/наркоманом або засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, а з іншої підстави, а саме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Таким чином, та обставина, що відповідач не вживає спиртні напої та раніше не судимий, не має істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки до предмету доказування в даній справі відносяться обставини щодо виконання ним обов`язків по вихованню дитини.

Оцінюючи пояснення представника відповідача відносно того, що відповідач працював водієм таксі, проте три роки тому його транспортний засіб був арештований, в зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості сплачувати заборгованість з аліментів, суд керується таким.

Вказані пояснення не є джерелом доказів у справі. Крім того, обставини, на які посилався представник відповідача, мали місце приблизно через 4 роки після ухвалення заочного рішення. Враховуючи наведене, вказані доводи не можуть мати значення для правильного вирішення даної справи, яка розглядалась щодо обставин, які мали місце станом на 2012 рік.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем та його представником всупереч вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а також вимог ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України не зазначено належних та допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Керуючись ст. 258-261, 285-288, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 року, ухваленого в цивільній справі № 2027/11587/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що він має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23.12.2019 року.

Суддя Д.А. Крівцов