КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/60544/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5707/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Литвинової І.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 06 листопада 2007 року працювала у відповідача, коли 21 січня 2014 року була звільнена з посади ведучого економіста відділу валютного контролю на підставі наказу № 28-вк від 14 січня 2014 року за скороченням штату працівників за п. 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України.

Документів на звільнення позивачка не підписувала, має численні захворювання та статус постраждалої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, а тому вважала, що була звільнена з порушенням вимог трудового законодавства та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки заробітна плата на час звільнення становила 4900 грн. і при звільненні їй було виплачено один розмір заробітної плати замість трьох, як це передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачка вказувала про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 186 200 грн.

Крім цього, внаслідок звільнення з роботи позивачкою було втрачено спокій, вона була позбавлена заробітку і не могла придбати необхідні ліки, зазнала ускладнення здоров'я і їй надано 3 групу інвалідності. Таким чином, внаслідок звільнення з роботи позивачці було завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 500 000 грн.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд поновити її на роботі, визнавши наказ № 28-вк від 14 січня 2014 року незаконним, поновити на роботі в Банку, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 186 200 грн. та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. (а.с.2)

Справа розглядалась судом неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду Київської області від 17 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення. (а.с.54, 56-57, 81-85)

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.111-114)

Представник відповідача - Супрун О.В. подав заперечення та відзив на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у тому числі з підстав пропуску строку позовної давності. Зазначив, що відповідачем було дотримано вимог та порядку, передбаченого чинним законодавством під час звільнення. Позивачка відмовлялась підписувати будь-які документи, що стосувались її звільнення, у зв'язку з чим, Банк вимушений був фіксувати складанням відповідних актів всі етапи ознайомлення позивача з відповідними документами. Про звільнення позивачка була повідомлена заздалегідь, що підтверджується відповідними актами у складі комісій уповноважених осіб відповідача. Під час спроби видати позивачці її трудову книжку 21 січня 2014 року позивачка була відсутня на своєму робочому місті у робочий час, тому Банк був позбавлений можливості видати трудову книжку в день звільнення. Трудова книжка була отримана позивачкою 22 січня 2014 року, що підтверджується її власним підписом у книзі обліку трудових книжок Банку. Згідно посвідчення виданого 26 лютого 1993 року серії Б № 164488, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 3. При цьому, згідно ст.ст. 20-22 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», умова, що стосується виплати допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати у разі вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників стосується виключно осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорій 1 та 2. Таким чином, вважав, що позивачкою не надано жодних доказів та пояснень, що стосуються підтвердження заявлених позовних вимог стосовно неналежного розміру виплати вихідної допомоги, яка була визначена відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України. Крім цього, вказував, що позивачкою не зазначено у чому саме полягли душевні або фізичні страждання, не надано жодних доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку, що саме внаслідок звільнення відбулося погіршення здоров'я позивачки, надання їй третьої групи інвалідності. (а.с.29-31, 43-44, 128-132)

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Лошаков Д.С. заперечував проти доводів представника відповідача та просив поновити ОСОБА_1 на посаді ведучого економіста відділу валютного контролю ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з 21 листопада 2014 року, стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 176 000 грн. та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що згідно акту відповідача від 15 січня 2014 року, позивачці було запропоновано переведення на дві з наявних у Банку вакантних посад від яких позивачка нібито усно відмовилася, проте за витягом зі штатного розпису ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у період з 20 листопада 2013 року по 21 січня 2014 року вакантними були вісім посад, які відповідали рівню кваліфікації та необхідному досвіду позивачки. Таким чином, протягом усього періоду до 21 січня 2014 року, включаючи день звільнення, позивачці не були запропоновані усі вакантні посади. (а.с.139-142)

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Банк Кредит Дніпро» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. (а.с.174, 176-181)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лошаков Д.С. посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову і дійшов помилкового висновку про відмову у його задоволенні. Вказував, що відповідач не виконав свій обов'язок по працевлаштуванню працівника, оскільки позивачці взагалі не були запропоновані вакантні посади. Крім цього, зважаючи на наявність у позивачки статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, вважав, що судом неповно та неправильно встановлено наявність чи відсутність переважного права залишення ОСОБА_1 на роботі. (а.с.184-188)

Представник АТ «Банк Кредит Дніпро» - Супрун О.В. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року без змін. (а.с.215-220)

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, її представник - адвокат ЛошаковД.С. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник АТ «Банк Кредит Дніпро» - адвокат Остапенко В.І. заперечувала проти скарги і просила залишити її без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що з 06 листопада 2007 року по 21 січня 2014 рокуОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Банк Кредит Дніпро». (а.с. 4)

Наказом від 14 січня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного економіста Відділу валютного контролю Операційного центру Центрального регіонального управління з 21 січня 2014 року, у зв'язку із скороченням штатної чисельності ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, на підставі наказу №994-вк від 20 листопада 2013 року «Про заходи скорочення чисельності та штату працівників Банку». (а.с. 32)

Актом від 21 січня 2014 року, складеним комісією ПАТ «Банк Кредит Дніпро», зафіксовано, що провідному економістові Відділу валютного контролю Операційного центру Центрального регіонального управління ОСОБА_1 для ознайомлення було надано наказ від 14 січня 2014 року №28-вк про звільнення з займаної посади у зв'язку із скороченням штатної чисельності ПАТ «Банк Кредит Дніпро», з яким ОСОБА_1, особисто прочитавши, ознайомилася, проте відмовилася від підпису про ознайомлення з ним. (а.с. 34)

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_1 21 січня 2014 року о 17:00 год. до кінця робочого дня на робочому місці, їй не було видано трудову книжку у день звільнення, про що того ж дня складено відповідний акт. (а.с. 33)

Трудову книжкуОСОБА_1 отримала наступного дня після звільнення - 22 січня 2014 року, що підтверджується копіями аркушів книги обліку трудових книжок ПАТ «Банк Кредит Дніпро». (а.с. 39-40)

В матеріалах справи відсутні докази створення в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» профспілкової організації, або доказів того, що ОСОБА_1 на час звільнення із займаної посади була членом профспілкової організації.

Як на підставу незаконного звільнення, ОСОБА_1 посилалася на недотримання роботодавцем процедури працевлаштування працівника, звільненого у зв'язку із скороченням штатної чисельності банку.

Відповідно до положень ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно наказу № 994-вк від 20 листопада 2013 року у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було виведено зі штатного розкладу та скорочено посаду провідного економіста Відділу валютного контролю Операційного центру Центрального регіонального управління, яку займала ОСОБА_1, у зв'язку з чим наказано ввести в дію з 21 січня 2014 року нову редакцію штатного розкладу ПАТ «Банк Кредит Дніпро». (а.с. 135)

Таким чином відповідачем доведено, що на підприємстві відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

З установлених судом обставин справи вбачається, що 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 була попереджена про заплановане скорочення штатної чисельності та звільнення з посади провідного економіста Відділу валютного контролю Операційного центру Центрального регіонального управління 21 січня 2014 року, проте відмовилася від підпису у наданому їй письмовому попередженні, про що складено відповідний акт. За змістом попередження від 20 листопада 2013 року, вакантні посади, які б можливо було запропонувати ОСОБА_1, на день попередження в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» відсутні. (а.с.37-38)

15 січня 2014 року провідному економістові Відділу валютного контролю Операційного центру Центрального регіонального управління ОСОБА_1, з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду роботи, була надана письмова пропозиція щодо переведення на одну з наявних у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» вакантних посад, а саме: молодшого економіста відділення Центрального регіонального управління з місцем роботи у м. Києві та провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку операцій з використанням ПК з місцем роботи у м. Дніпропетровську. Згідно складеного комісією ПАТ «Банк Кредит Дніпро» акту від 15 січня 2014 року, після ознайомлення з даною пропозицією ОСОБА_1 усно повідомила про відмову від запропонованих посад. У пунктах ознайомлення та надання згоди/відмови від посад, які зазначені у наданій їй письмовій пропозиції, ОСОБА_1 поставити свій підпис відмовилася. (а.с.133-134)

За витягом із штатного розпису ПАТ «Банк Кредит Дніпро», у період з 20 листопада 2013 року до 21 січня 2014 року у регіональній мережі Центрального регіонального управління Банку до якого входили вісім відділень Банку в місті Києві, у кожному з восьми відділень була наявна одна вакантна посада молодшого економіста відділення. (а.с. 136)

Оскільки із зазначеної письмової пропозиції вбачається, що відповідач запропонував позивачці ОСОБА_1 на вибір вакантні посади молодшого економіста відділення Центрального регіонального управління з місцем роботи у м. Києві та провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку операцій з використанням ПК з місцем роботи в м. Дніпропетровську, колегія суддів відхилила посилання апелянта на те, що їй не були запропоновані усі вакантні посади.

Районним судом встановлено і це підтверджується доказами по справі, що на день звільнення позивачки відповідач не мав інших вакантних посад, які б відповідали освіті, кваліфікації та досвіду роботи позивачки і відповідно до вимог ст. 184 КЗпП України не мав права скоротити інших працівників ОСОБА_6, яка станом на 01 січня 2014 року була на 30 тижні вагітності та ОСОБА_7, яка станом на 01 січня 2014 року вже перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с.155-158)

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено скорочення штату працівників та дотримано положень ст. 49-2 КЗпП України.

ОСОБА_1 віднесено до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з постійною працею та/або проживанням у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, що підтверджується посвідченням серії Б № 164488 виданим 26 лютого 1993 року. (а.с.6)

Згідно з довідкою до акта огляду Медико-соціально експертної комісії серії АВ № 0446788 від 19 квітня 2016 року, ОСОБА_1 вперше визначено третю групу інвалідності з 11 квітня 2016 року. (а.с.9)

Пунктом 7 частини першої ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування.

Статтею 22 зазначеного Закону встановлено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 3.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 22 Закону, особам, віднесеним до категорії 3 (пункт 3 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 8, 17, 20, 27 статті 20, а також пунктом 7 статті 20 для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які належать до категорії 3.

Оскільки позивачка станом на день звільнення належала до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при цьому не є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції, що пільги, передбачені пунктом 7 частини першої ст. 20 Закону, на неї не розповсюджуються.

Посилання позивачки, що 10 листопада 2016 року був складний експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України і 30 травня 2017 року вона отримала посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), колегія суддів відхилила, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин і звільнення позивачки з роботи вказані обставини не існували, а тому об'єктивно не могли бути враховані роботодавцем.

Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивачки з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Посилання апелянта на процесуальні порушення допущені судом першої інстанції, колегія суддів відхилила, оскільки такі не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 29 березня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова