ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2298/19 Справа № 204/1596/18 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Житлово-будівельний кооператив № 118 Ореол, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювався та доповнювався, до ОСОБА_1, треті особи: ЖБК № 118 Ореол, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на спадщину за заповітом.

Позовна заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.09.2003 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ЖБК № 118 Ореол від 12.09.2003 року за № 161 і рішення виконкому № 2091 від 21.10.1999 року ОСОБА_4 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. 12.07.2017 року ОСОБА_4 померла. ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_4 і є її спадкоємцем першої черги за законом. Позивачка та ОСОБА_4 являлись сусідами, мешкали в одному підїзді одного і того ж будинку, підтримували добросусідські відносини. Протягом останнього року життя ОСОБА_4 позивач надавала їй допомогу, турбувалась і піклувалась за нею, оскільки та була людиною похилого віку 80 річна жінка і за станом здоровя потребувала сторонньої допомоги. Рідна донька ОСОБА_4 ОСОБА_1 мешкає у Росії, протягом останніх 14 років вона не турбувалась про матір, звязок з нею не підтримувала. За життя - 23.08.2016 року, ОСОБА_4 зробила заповіт, в якому належну їй квартиру за вказаною адресою заповідала позивачці. Заповіт був посвідчений 23.08.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 1117. У наданий законом строк позивачка особисто 19.07.2017 року подала заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яка зареєструвала та відкрила спадкову справу за № 26/2017. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 після померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у ст. 1241 ЦК України. Приватний нотаріус направила запит голові ЖБК № 118 Ореол ОСОБА_5 щодо надання довідки місця проживання/реєстрації спадкодавця ОСОБА_4 та склад зареєстрованих з нею осіб станом на день її смерті. Станом на 31.01.2017 року нотаріус не отримала відповідь на запит, у звязку з чим відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У звязку з тим, що позивач не має можливості отримати спадщину за допомогою органів нотаріату, вона змушена була звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав, передбачених чинним законодавством.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з: 1 коридору площею 7 кв.м., 2 кладової площею 0,5 кв.м., 3, 4, 5, 6 житлові кімнати площею 16,7 кв.м., 11,1 кв.м., 9,0 кв.м., 8,8 кв.м., 7 кухня плоащеє 5,5 кв.м., 8 кладова площею 0,9 кв.м., 9 ванна площею 2,2 кв.м., 10 туалет площею 1,0 кв.м., І - балкон, загальною площею 63,5 кв.м., житловою 45,6 кв.м., після померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 12.07.2017 року, на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 7 кв.м., 2 - кладова площею 0,5 кв.м., 3 житлова кімната площею 16,7 кв.м., 4 житлова кімната площею 11,1 кв.м., 5 житлова кімната площею 9,0 кв.м., 6 житлова кімната площею 8,8 кв.м., 7 кухня площею 5,5 кв.м., 8 - кладова площею 0,9 кв.м., 9 - ванна площею 2,2 кв.м., 10 - туалет площею 1,0 кв.м., І балкон площею 0,8 кв.м.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2018 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду від 09.07.2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 082844 від 20.09.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ЖБК № 118 Ореол від 12.09.20103 року за № 161 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року № 2091 ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_4.

Право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване у КП ДМБТІ за реєстраційним номером 2727752 24.09.2003 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1560997 від 24.09.2003 року.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3, виготовленого станом на 06.08.2016 року ФОП ОСОБА_6, загальна площа вказаної квартири, розташованої в житловому будинку літ. А-5, складає 63,5 кв.м., житлова площа 45,6 кв.м. Вказана квартира складається з: 1 коридор площею 7 кв.м., 2 кладова площею 0,5 кв.м., 3 житлова площею 16,7 кв.м., 4 житлова площею 11,1 кв.м., 5 житлова площею 9,0 кв.м., 6 житлова площею 8,8 кв.м., 7 кухня площею 5,5 кв.м., 8 кладова площею 0,9 кв.м., 9 ванна площею 2,2 кв.м., 10 туалет площею 1,0 кв.м., І балкон площею 0,8 кв.м.

23.08.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1117, згідно якого ОСОБА_4 заповіла належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.07.2017 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 768115, виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 17.07.2017 року, актовий запис № 1421.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_3.

19.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою № 39 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 23.08.2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1117, що залишилась після померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4

У звязку з цим, 19.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 26/2017 щодо майна померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4

Станом на дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 складений нею 23.08.2016 року заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1117, був чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48465362 від 19.07.2017 року.

22.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою № 89 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, після померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4, оскільки не вбачається можливим встановити коло спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України.

З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину стали наступні обставини. На виконання п.1.2 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України з метою встановлення кола спадкоємців, які можливо проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, нотаріусом був направлений запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за вих. № 87/02-14 від 19.07.2017 року.

На вказаний запит 22.12.2017 року за вх. №221/02-14 нотаріусом була отримана відповідь № 14/5-2905 від 09.10.2017 року, у якій зазначено, що відповідно даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, відомості щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2, в розпорядженні Департаменту відсутні.

З огляду на викладене, нотаріусом був направлений запит голові кооперативу № 118 Ореол ОСОБА_5 вих. № 165/02-14 від 22.12.2017 року про надання довідки про місце проживання/реєстрації спадкодавця ОСОБА_4 та склад зареєстрованих з нею осіб станом на день її смерті. Але відповідь на запит нотаріуса до 31.01.2018 року так і не надійшла, що позбавило нотаріуса встановити коло спадкоємців та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_2

Судом також встановлено, що 22.12.2017 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за законом № 88, що залишилась після померлої 12.07.2017 року ОСОБА_4, звернулась також відповідач ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою померлої ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 259739, виданим 31.07.1960 року, актовий запис № 145, свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 470636, виданим Відділом РАЦС Жовтневого району м. Дніпропетровська 26.09.1981 року, актовий запис № 1861, а також визнавалося сторонами у справі.

Сторонами визнавалося, що ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_4 з останньою не проживала та вже тривалий час проживає у Російській Федерації. Сторонами визнавався той факт, що ОСОБА_1 є єдиною дитиною померлої ОСОБА_4, інших дітей та можливих спадкоємців у померлої не було.

Згідно довідки № 87 від 05.08.2016 року, виданої ЖБК № 118 Ореол, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрованою на той час була лише ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є позивачка, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, а відповідач не є спадкоємцем за заповітом та не має права на обовязкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Згідно з п.п.1,2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, при вирішенні спорів у звязку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обовязкову частку у спадщині.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права щодо визначення ціни позову та сплати судового збору у повному обсязі, оскільки позивачем при подачі позову не залучені до справи документи про оцінку спірного майна, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки зводяться до особистого тлумачення норм процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЖБК №118 Ореол, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено з підстав їх необгрунтованості.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що скасування оспорюваного свідоцтва про право власності в даному випадку не забезпечує відновлення порушеного права позивача саме у звязку з тим, що нею не надано доказів того, що вона є спадкоємцем після смерті матері та батька. Крім того, позивачем на надано жодних доказів стосовно того, що спірна квартира на законних підставах належала її батькові та була нею прийнята у спадщину після його смерті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_8