У Х В А Л А

іменем України

"01" квітня 2019 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді- Орєхова О.І.,

за участі секретаря Сокур О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, яка підписана підполковником ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 357/14132/18 за позовом заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Білоцерківської РДА, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання незаконним розпорядження, скасування реєстрації земельних ділянок, речових прав на них та витребування земельних ділянок, загалом заявлено дванадцять немайнових вимог, а саме:

1. Визнати незаконним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 11-ом членам садового товариства «Гай» для ведення садівництва в адміністативних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області».

2. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну

ділянку площею 0,0773 га, серія ЯИ №859556 виданий громадянину ОСОБА_2 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0091.

3. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну

ділянку площею 0,0802 га серія ЯИ № 859857, виданий громадянину ОСОБА_3 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстраці державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0090.

4. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну

ділянку площею 0,0824 га, серія ЯИ №859858, виданий громадянину ОСОБА_4 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 73, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0089.

5. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0828 га, серія ЯИ №859859, виданий громадянину ОСОБА_13 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0097.

6. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0856 га, серія ЯИ №859860, виданий громадянину ОСОБА_6 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 75, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0093.

7. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0864 га, серія ЯИ №859861, виданий громадянину ОСОБА_7 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київськоїобласті № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 71, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0088.

8. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0841 га, серія ЯИ №859862, виданий громадянину ОСОБА_8 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 72, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0096.

9. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0760 га, серія ЯИ №859863, виданий громадянину ОСОБА_9 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 91, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0085.

10. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0819 га, серія ЯИ № 859864, виданий громадянину ОСОБА_10 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 79, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0086.

11. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0819 га, серія ЯИ №859865, виданий громадянину ОСОБА_11 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 70, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0087.

12. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0819 га, серія ЯИ № 859866, виданий громадянину ОСОБА_12 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 644 від 19.10.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0092.

Ухвалою судді від 14.01.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.02.2019 року о 14 год. 30 хв., 12.02.2019 року підготовче засідання було відкладено до 12.03.2019 року о 09 год. 00 хв., 12.03.2019 року підготовче засідання було повторно відкладено до 10.04.2019 року о 15 год. 30 хв.

28.03.2019 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:010:0091, :05:010:0090, :05:010:0089, :05:010:0097, :05:010:0093, :05:010:0088, :05:010:0096, :05:010:0085, :05:010:0086, :05:010:0087, :05:010:0092 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаних земельних ділянок, зазначена заява згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду була передана та отримана суддею 01.04.2019 року.

Заява про забезпечення позову квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква підписана підполковником ОСОБА_1 та обґрунтована, виходячи з наступного.

Позивачі заступник військового прокурора Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської РДА, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання незаконним розпорядження, скасування реєстрації земельних ділянок, речових прав на них та витребування земельних ділянок.

Наразі є підстави вважати, що спірні земельні ділянки можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так відповідачем - ОСОБА_6 на сьогоднішній день вже здійснено відчуження спірної земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0093, а саме укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (копія додається).

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в іншихосіб.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником та повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпеченняя кого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що згідно ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розглядусправи).

Відповідно до п. 4 вказаної постанови, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, правова позиція Верховного Суду України підтверджує необхідність при застосуванні такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно конкретизувати його дію, тобто вказувати саме про заборону на відчуження, що повинно виключити можливість обмеження права користування нерухомим майном у повномуобсязі.

Тим самим застосування такого арешту у вигляді заборони на відчуження стосуватиметься конкретного нерухомого майна і поширюватиметься не лише на відповідача, а й усіх «причетних» до його можливого відчуження субєктів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача.

З наданих до суду матеріалів, вбачається, що між позивачем та відповідачами дійсно існує спір щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :05:010:0091, :05:010:0090, :05:010:0089, :05:010:0097, :05:010:0093, :05:010:0088, :05:010:0096, :05:010:0085, :05:010:0086, :05:010:0087, :05:010:0092.

Судом встановлено, що заявлений позивачем такий вид заходів забезпечення позову, як накладення арешту на земельні ділянки, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи. Таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання такого виду забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки є обґрунтованою, оскільки порушено права позивача, і звернення з заявою про забезпечення позову здійснено з метою його захисту. Відповідачі мають реальну можливість розпорядження своїми земельним ділянками на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, можуть вчиняти дії щодо їх поділу та обєднання, а за певних умов і відчуження іншим особам.

Отже, невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на земельні ділянки, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту, а саме шляхом встановлення заборони відчуження спірних земельних ділянок є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаних земельних ділянок - заява задоволенню не підлягає. Такі вимоги не є співмірними з предметом позову, не відповідають позовним вимогам, правових підстав для їх задоволення у суду немає.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обовязковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обовязковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обовязковою до виконання всіма субєктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими субєктами самостійно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Білоцерківської РДА, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання незаконним розпорядження, скасування реєстрації земельних ділянок, речових прав на них та витребування земельних ділянок, загалом заявлено дванадцять немайнових вимог задовольнити частково.

Вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом встановлення заборони на відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :05:010:0091, :05:010:0090, :05:010:0089, :05:010:0097, :05:010:0093, :05:010:0088, :05:010:0096, :05:010:0085, :05:010:0086, :05:010:0087, :05:010:0092.

В частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаних земельних ділянок, - відмовити.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розглядусправи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набираєзаконноїсили з моменту їїпідписаннясуддею.

Ухвала суду надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_14