Справа № 694/1376/18
провадження 2/694/203/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

09.01.2019 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого - судді Дудніченка В.М.,

при секретарі Літвін Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1

В позовній заяві позивачка вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 У її будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у будинку не проживав з дня реєстрації за вказаною адресою. В утримуванні, ремонті та обслуговуванні її будинку участі не приймає. В даному будинку особистих речей відповідача немає, там тільки зареєстроване його місце проживання. Відповідач добровільно з реєстраційного обліку в її будинку не знімається. У зв'язку із викладеним позивачка вимушена звернутися до суду для захисту свого права власника.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку укладеного 10 березня 1979 року , на підставі договору про відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, посвідченого Звенигородською державною нотаріальною конторою 28 грудня 1964 року за реєстром № 4131 та зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу під № НОМЕР_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1

Згідно акту депутату Звенигородської міської ради від 30 серпня 2018 року, домової книжки,вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає там.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Таким чином судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 не проживає в будинку тривалий час без поважних причин і тому втратив право на користування цим житлом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Судові витрати покладено на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 64, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 334, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223,258, 259, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на праві приватної власності.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо в апеляційний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя