Роздільнянський районний суд Одеської області
Номер провадження: 2/511/56/19
11 лютого 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Ільяшук А. В.,
секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення у розмірі 4100 доларів США.
Справа перебувала в провадженні Приморського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2018 року цивільну справу передано на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України.
Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 16.10.2018 року була розподілена в провадження судді Ільяшук А.В., справу приймаю до свого провадження.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.11.2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 січня 2019 року призначено справу до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, через оголошення шляхом розміщення оголошення в газеті Урядовий курєр № 12 (6375) від 19 січня 2019 року (а.с. 52-53) Відзиву з боку відповідача на позовну заяву не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 11.08.2017 року між ОСОБА_2 (довіритель) та ОСОБА_1 (повірений) було укладено договір доручення на проведення необхідних юридичних дій для стягнення з грецької судноплавної компанії New Vision S.A. компенсації та інших платежів за отриману під час роботи на т/х NEW ERA відповідачем ОСОБА_2Ф, втрату працездатності.( а.с. 8)
Пунктом 3.1 договору визначено, що довіритель зобов'язується сплатити повіреному винагороду за надані послуги в розмірі 20% від суми компенсації по непрацездатності та інших платежів стягнених на користь довірителя, або отриманих в порядку мирного врегулювання спору. Сума отриманих лікарняних платежів і медичних витрат при розрахунку гонорару не враховується.
Відповідно до п.3.2. договору оплата винагороди повіреного здійснюється відповідачами боржниками на рахунок повіреного, а сума компенсації по непрацездатності, належна довірителю, за вирахуванням винагороди повіреного, сплачується відповідачем боржником на рахунок довірителя.
Згідно п.3.3. договору в разі, якщо вся сума компенсації сплачується відповідачами боржниками на рахунок довірителя, він зобов'язаний передати повіреному належну йому винагороду готівкою або шляхом банківського переказу.
На виконання договору відповідачем ОСОБА_2 було надано ОСОБА_1 довіреність від 14.08.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 566.( а.с.9)
Позивачем було проведено роботу по врегулюванню спору між ОСОБА_2, посадовими особами судновласника - грецької компанії New Vision S.A. Mr. Aris Batayiannis та посадової особи страхової компанії London P&l Club - Mr. Andreas Vrontakis.
Спір між сторонами виник внаслідок порушення з боку відповідача обов'язку з оплати виконаних робіт за договором доручення, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 4100 доларів США.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Приписами частини 1 статті 1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.
Частиною 1 ст.1002 ЦК України передбачено, що повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
У відповідності до ст.1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.
Повірений, згідно ст.1006 ЦК України, зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.
Звертаючись до суду з позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що він, як Повірений, в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Договором доручення від 11.08.2017 року, в той час ОСОБА_2, як Довіритель, неналежно виконав свої зобов'язання, не сплативши обумовлену Договором винагороду у розмірі 4100 доларів США.
Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В наявних матеріалах справи відсутні будь-які звіти Повіреного перед Довірителем щодо виконання доручення. Крім того, не надано суду вмотивованих доказів, які б підтверджували надання Повіреним Довірителю документів, тощо, що були отримані ним у зв'язку із виконанням Договору від 11.08.2017 року, як Повіреним.
Крім того, відмовляючи в задоволені позову суд виходить з того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір доручення: сторонами за даним договором є повірений і довіритель; повірений представляє інтереси довірителя; вчиняє від імені та за рахунок довірителя певні юридичні дії; правочини, що вчинені повіреним, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки довірителя, тобто цей договір за своєю суттю має особисто-довірчий характер взаємовідносин між довірителем та повіреним, а не кредитором та боржником. При цьому з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що у правовідносинах, які виникли між сторонами ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення платежів на підставі існуючих зобов'язань відповідно до положень ст.ст.509, 526 ЦК України, на які позивач посилається на обґрунтування своїх позовних вимог.
За таких вищенаведених обставин, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не найшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, не ґрунтується на законі, а відтак - задоволенню не підлягає.
На підставі ст.ст.1000,1002,1004,1006,1007ЦК України, керуючись ст. ст. 4,18,19,76- 81,95,141, 211, 223, 258-259, 263, 265,280-284, 288, 289 ЦПК України, суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук