Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2516/18 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 3 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/2516/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільній частковій власності

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила припинити спільну часткову власність на автомобіль «Mersedes - Benz 208» фургон малотоннажний 1999 року випуску VIN НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1 між нею та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частки вказаного автомобіля, що становить 47 914,50 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.07.2017 року у справі №279/6216/15-ц за нею було визнано право власності на 1/2 ідеальну частку зазначеного автомобіля. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надає їй змоги користуватись та володіти вказаним транспортним засобом. Оскільки сторони спільно користуватися та володіти спільною власністю не можуть, відповідач добровільно виплатити компенсацію за її частку у майні відмовляється, просила задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Mersedes - Benz 208» фургон малотоннажний 1999 року випуску VIN НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1 , в сумі - 47 914 грн. 50 коп. Після отримання позивачем вказаного розміру компенсації вартості належної їй частки на спірне майно припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіль марки "" Mersedes - Benz 208 фургон малотоннажний 1999 року випуску VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Суть апеляційної скарги зводиться до недопустимості поданих позивачкою доказів на підтвердження своїх вимог, які суд взяв до уваги та ухвалив оскаржуване рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжям було придбано автомобіль «Mersedes - Benz 208» фургон малотоннажний 1999 року випуску VIN НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та поділено спільне майно у вигляді автомобіля марки Mercedes-Benz 208 (фургон малотоннажний - В) 1999 р.в., червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , визнано за позивачкою право власності на його Ѕ ідеальну частину. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Скасовано арешт, накладений ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.04.2015 року на спірний автомобіль. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2018 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року в частині визнання права власності на 1/2 частину спірного автомобіля залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ринкова вартість спірного автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №710/16-25 від 29.11.2016 року становить 95 829, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що після припинення сімейних відносин автомобіль залишився і до теперішнього часу знаходиться в одноособовому користуванні відповідача. Урегулювати питання щодо здійснення ними права спільної часткової власності не вдається, оскільки відповідач відмовляється від спілкування з позивачкою з цього приводу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має вільного доступу до автомобіля, 1/2 якого належить їй, що позбавляє її фактичного користування ним, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ч.2 ст. 183 ЦК України автомобіль є річчю неподільною, оскільки його не можна поділити без втрати його цільового призначення.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, необхідно встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок частки у спільному майні та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Як вбачається із матеріалів справи, спірний автомобіль є неподільною річчю, яким користується відповідач по справі, матеріальна компенсація від нього за володіння та користування частиною спільного майна, на користь позивачки не сплачується.

Враховуючи наведене, виходячи з того, що судом було встановлено, що відповідач користується спірним автомобілем, який неможливо поділити в натурі, зустрічного позову не подавав і будь-які пропозиції щодо іншого варіанту вирішення спору ним не запропоновано, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду є обґрунтованими, оскільки іншого способу захистити порушене право позивачки, за таких обставин, не вбачається.

Доводи в апеляційній скарзі щодо того, що судом було долучено до матеріалів справи неналежні та недопустимі докази, оскільки письмові докази у вигляді фотокопій документів, були неякісні, текст нечитабельний, а оригінал письмового доказу не було подано, не можуть бути враховані.

Так, в апеляційній скарзі йдеться про неякісну копію Висновку судової автотоварознавчої експертизи №710/16-25 від 29.11.2016 року якою визначено вартість спірного автомобіля у розмірі 95 829, 00 грн(а.с.6-9).

Проте, зазначений доказ є не єдиним, оскільки обставини вартості автомобіля з`ясовувались в ході розгляду справи №279/6216/15ц про поділ майна подружжя і обставини, встановлені судовими рішеннями у тій справі не доказуються при розгляді цієї справи. Тобто розмір вартості автомобіля є доведеним у відповідності до положень ст. 77-80 ЦПК України.

Інші доводи в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.06.2019.

Головуючий Судді