Справа №461/8460/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 лютого 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Іваника Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_2 11 536,02 гривень відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 грудня 2017 року, о 12 годині 35 хвилин, у м. Львові по вул. В. Стуса, 25, ОСОБА_2, керуючи автомобілем РОRSСНЕ САYЕNNЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1, при перелаштуванні не надала переваги в русі автомобілю NISSAN NОТЕ, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Внаслідок даної ДТП, зупинився рух трамваїв ЛКП «Львівелектротранс» маршруту №8. У результаті простою трамваїв позивача на маршруті №8, позивач зазнав матеріальних втрат в розмірі 11 536,02 гривень, які згідно вимог позову, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених у ньому. Просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та заявою представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи з розпискою про ознайомлення. Також не подала до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.5/. Згідно постанови, 20 грудня 2017 року, о 12 годині 35 хвилин, у м. Львові по вул. В. Стуса, 25, ОСОБА_2, керуючи автомобілем РОRSСНЕ САYЕNNЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1, при перелаштуванні не надала переваги в русі автомобілю NISSAN NОТЕ. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Позивач вказує, що внаслідок скоєння даної ДТП відповідачем, зупинився рух трамваїв ЛКП «Львівелектротранс» маршруту №8. Зупинка загалом тривала 1 годину 35 хвилин. У результаті простою трамваїв позивача на маршруті №8, в сукупній кількості 15 одиниць, ЛКП «Львівелектротранс» зазнало матеріальних втрат.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Так, вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Як видно з матеріалів справи, 06.02.2017 року між ЛКП «Львівелектротранс» та Управлінням транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради було укладено договір №6УТ/ЕТ про проведення розрахунків з компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Умовами даного договору регламентовано відносини сторін щодо відшкодування Управлінням транспорту ЛКП «Львівелектротранс» фактично понесених збитків за перевезення окремих категорій громадян у 2017 році за рахунок коштів з міського бюджету м. Львова /а.с.11-12/.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що коефіцієнт співвідношення кількості безоплатно перевезених пасажирів до пасажирів, які оплачують проїзд визначено рішенням Львівської міської ради №695 від 26.11.2015 року.

Згідно рішення Виконавчого комітету ЛМР №695 від 26.11.2015 року «Про затвердження граничних коефіцієнтів співвідношення кількості безоплатно перевезених пасажирів до пасажирів, які оплачують проїзд у транспорті загального користування у м. Львові» Львівському комунальному підприємству «Львівелектротранс» затверджено коефіцієнт - 1,9 /а.с.13/.

Згідно рішення Львівської міської ради №760 від 30.08.2017 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електричному транспорті» вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті становить 3,00 гривні, а вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті для учнів і студентів становить 1,50 гривень /а.с.14/.

Відтак, загальна сума доходів за 19.12.2017 року по трамвайному маршруту №8 становить 112 508,40 гривень, яка складається з компенсації за пільгові (безоплатні) пасажироперевезення по трамвайному маршруті №8 у розмірі 73 712,4 гривень /а.с.7/ та компенсації за пільгові перевезення учнів і студентів за 19.12.2017 року по трамвайному маршруту №8 у розмірі 4 386 гривень /а.с.8/.

Згідно витягу з добового звіту трамвайного депо за 19.12.2017 року, трамваї на маршруті №8 при роботі у дві зміни працювали 231,58 годин /а.с.9/.

Відповідно до витягу з добового звіту трамвайного депо за 20.12.2017 року, кількість одиниць рухомого складу, що перебувала на даних маршрутах у першу зміну, коли сталась вказана пригода, становила разом - 15 одиниць /а.с.10/.

Згідно з розрахунком /а.с.7/, сума втрат всіма трамваями по вказаних маршрутах склала: 769,06 гривень х 15 одиниць (трамваїв), що становить 11 536,02 гривень.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у обєктивному взаємозвязку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними. Відповідач в судове засідання не зявилась та не представила суду доказів на спростування доводів позивача.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок дій відповідача, яка стала винуватцем ДТП зупинився рух трамваїв маршуту №8, що в свою чергу завдало ЛКП «Львівелектротранс» матеріальних збитків на суму 11 536,02 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки останнім доведено наявність понесеної ним матеріальної шкоди з вини відповідача, відповідач в свою чергу не спростував доводів позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (79011, м. Львів, вул. Свєнціцького, 18/4) на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (, р/р 8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478) 11 536 (одинадцять тисяч пятсот тридцять шість) гривень 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (79011, м. Львів, вул. Свєнціцького, 18/4) на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (, р/р 8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478) суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 11 лютого 2019 року.