Дата документу 18.11.2019
Справа № 0814/9733/2012
Провадження № 6/334/81/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №0814/9733/2012, виданого 03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 13.08.2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Укрпромбанк» з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги існуванням у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги по кредитному договору та наявністю у ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №28-0111001/ФКВ-08 від 21.03.2008 року з ТОВ «Укрпромбанк».

21.02.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалене рішення, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позовних вимог відмовлено.

20.08.2013 року Апеляційний суд Запорізької області задовольнив апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та скасував рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2013 року та ухвалив нове рішення, згідно з яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з позичальника та поручителя 353232 грн. 76 коп. Також стягнуто судові витрати по 2424 грн. 50 коп. з кожного відповідача.

03.02.2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист №0814/9733/2012 на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28.05.2014 року та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2014 року по справі № 757/24485/13-ц договір поруки № 28-0111001/Zфпор-08 від 21.03.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 визнано припиненим з 14.02.2009 року.

Таким чином, на момент розгляду справи в Апеляційному суді Запорізької області зобов`язання ОСОБА_1 за виконання кредитного договору були відсутні, оскільки, згідно рішення Печерського районного суду від 15.10.2014 року та враховуючи судову практику Верховного Суду України, зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки припинилися 14.02.2009 року.

У зв`язку з вищевказаним, ОСОБА_1 просить виконавчий лист №0814/9733/2012, виданий 03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя в частині стягнення з нього як з поручителя заборгованості за кредитним договором №28-0111001/ФКВ-08 від 21.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк» визнати таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання заявник не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений згідно вимог ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться письмові докази.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився. Подав 25.03.2019 року відзив на заяву, в якій заперечує проти задоволення заяви з огляду на те, що у наданій ОСОБА_1 копії рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2014 року не зазначено, що договір поруки визнано припиненим саме з 14.02.2009 року, а відтак договір може вважатись припиненим з моменту набрання законної сили вказаним рішенням. До того ж, копія відповідного рішення не має відміток стосовно того, чи набрало воно законної сили чи ні, оскільки в ньому зазначено лише те, що це рішення не набрало законної сили та видане 29.10.2014 року.

Крім того, станом на час розгляду цивільної справи № 0814/9733/2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя (27.02.2013 року) та перегляду рішення Апеляційним судом Запорізької області (20.08.2013 року) не існувало жодних судових рішень про припинення/розірвання/визнання недійсними договору поруки, що набули законної сили.

Відповідне рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року не було оскаржене та набрало законної сили, а відтак є чинним і обов`язком для виконання у відповідності до положень ст. 18 ЦПК України.

Оскільки учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, то у відповідності до вимог ч.3 ст.432 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду зазначених заяв.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України зазначається, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 р., звернуто увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правовими підставами є відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2013 року (справа №0814/9733/2012, провадження №2/334/219/2013) в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №28-0111001/ФКВ-08 від 21.03.2008 року у розмірі 353232,76 грн. було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року, зазначене рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2013 року було скасоване, позовні вимоги банку - задоволені. З відповідачів в солідарному порядку було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 353232,76 грн., а також судові витрати по 2424,50 грн. з кожного.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року не оскаржувалось та набрало законної сили, у зв`язку з чим, 03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя були видані відповідні виконавчі листи.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області Саідової Тетяни Юріївни від 11.10.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 57400111 на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя (№0814/9733/2012) від 03.02.2014 року про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 353232,76грн.

Станом на теперішній час, вказане виконавче провадження перебуває на виконанні державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Відповідно до ч.1,2 ст. 432 ЦК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як на доказ обґрунтованості та законності свого звернення з відповідною заявою до суду, ОСОБА_1 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 28.05.2014 року та на рішення Печерського районного суд м. Києва від 15.10.2014 року (справа № 757/24485/13-ц), якими Договір поруки № 28-0111001/Zфпор-08, укладений 21.03.2008 року між ним та ТОВ «Український промисловий банк» в забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №28-0111001/ФКВ-08 від 21.03.2008 року визнано припиненим з 14.02.2009 року.

Проте, серед наданих до заяви письмових доказів відсутня вказана ухвала ВССУ від 28.05.2014 року, а наявна лише копія рішення Печерського районного суд м. Києва від 15.10.2014 року (справа № 757/24485/13-ц) з відміткою про те, що вказане рішення не забрало законної сили та видане 29.10.2014 року.

Достеменних даних, стосовно того, що вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили, суду надано не було.

Крім того, зазначеним вище рішенням Печерського районного суд м. Києва від 15.10.2014 року (справа № 757/24485/13-ц), позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання договору поруки припиненим був задоволений та Договір поруки № 28-0111001/Zфпор-08, укладений 21.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було визнано припиненим.

Але в рішенні жодним чином не зазначено час, з якого цей Договір поруки має вважатись припиненим.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Водночас, п.5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З аналізу вказаних норм вбачається, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, надання суду доказів є не правом, а обов`язком сторін по справі.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що заявником не надано належних доказів того, що станом на час розгляду Апеляційним судом Запорізької області справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та прийняття рішення 20.08.2013 року існували підстави вважати зобов`язання, які виникли з Договору поруки припиненими, оскільки на той час не існувало жодних судових рішень про припинення, розірвання чи визнання недійсним цього договору поруки, які набрали законної сили, а тому суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є недоведеною, а відтак не підлягає задоволенню з вище наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа (ВП № 57400111) №0814/9733/2012, виданого 03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №28-0111001/ФКВ-08 від 21.03.2008 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.