Номер провадження: 22-ц/813/5628/19
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Князюка О. В.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкін А.П.,

за участю секретаря судового засіданя Віцько А.І.,

апелянта ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса Білик Олени Георгіївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02.10.2018року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, в якій, з урахуванням доповненої позовної заяви, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 15. 09.2017р., що видана Третьою Одеською державною нотаріальною конторою нотаріусом Білик О.Г. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , та зобов`язати Третю Одеську державну нотаріальну контору видати йому - ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна свого батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , як вказує позивач, відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, 12 квітня 2017 року він звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу №331/2017 від 12.04.2017 року.

У вересні 2017 року, як зазначає позивач, він додатково звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017р., а саме: відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що в відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на ім`я ОСОБА_4 , без зазначення ідентифікаційного коду та дати народження, наявне обтяження на невизначене майно, усе нерухоме майно, тип обтяження: арешт нерухомого майна, що зареєстровано: 16.10.2006 09:58:31 за № 3891485 реєстратором: Бахчисарайська державна нотаріальна контора, 98404, Автономна Республіка Крим, Бахчисарайський р., м. Бахчисарай, вул. Калініна, 1, підстава обтяження: ухвала, б/н, 23.03.1999, Бахчисарайського районного суду.

Разом з тим, як стверджує позивач, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є запис зареєстрований не за його померлим батьком, а за іншою особою, прізвище, ім`я та по батькові яких збігаються із прізвищем, іменем та по батькові спадкодавця, який загалом усе життя проживав у м. Одеса та у 1999 році зокрема.

Також позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору, 11.10.2017 року він звернувся зі скаргою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в який містились вимоги про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання нотаріуса Білик О.Г. видати свідоцтво про право на спадщину, однак 09.11.2017року він отримав відповідь щодо розгляду звернення, в якій було зазначено, що відповідно до вимог пп.4.17 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року позов Позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017р., що видана нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Вимоги та доводи апеляційної скарги державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса Білик О.Г.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, державний нотаріус Білик О.Г. подала до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі нотаріус Білик О.Г., обгрунтовуючи свої вимоги, наводить наступні доводи.

1.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до вимог пп. 4.18 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) нотаріус за допомогою ідентифікації особи Спадкодавця та інформації, що міститься в реєстрі речових прав на нерухоме майно встановив наявність арешту на все майно ОСОБА_4 , як Спадкодавця. Так нотаріусом було проінформовано Спадкоємця про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 до зняття арешту на вищевказане майно.

Дану позицію нотаріус обгрунтувала виходячи з вимог пп. 4.17 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку, де чітко встановлено, що «якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту».

Апелянтка просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, що ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України жодним чином не прописано та не передбачено процедуру затримання видачі свідоцтва про право на спадщину у разі виявлення накладеного арешту. Тобто, порядок затримання нотаріальних дій не встановлений жодним чинним нормативним актом. Відмова нотаріуса правомірна та відповідає вимогам чинного законодавства.

Також апелянтка зазначає, що 14 вересня 2017 року Спадкоємець самостійно, в усній формі вимагав у нотаріуса здійснити відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину квартири, а вже 15 вересня 2017 року подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 або винесення постанови про відмову, тобто згідно з даною заявою нотаріус повинен був вжити одну з двох дій: або видати свідоцтво про право на спадщину, або винести постанову про відмову.

2.

Апелянтка звертає увагу апеляційного суду на те, шо Позивач до теперішнього часу, а ні до суду, а ні до нотаріальної контори не надав доказів зняття арешту зі спадкового майна.

3.

Відповідно до Наказу міністерства юстиції України № 4331/5 від 28.12.2017 року «Про ліквідацію Третьої Одеської державної нотаріальної контори» Третю Одеську державну нотаріальну контору було ліквідовано, тобто Відповідача по справі. Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса не є правонаступником ліквідованої юридичної особи, а отже не приймає на себе обов`язків процесуального правонаступника. В даному випадку правонаступник відсутній, а Київська ДНК у м. Одеса являється взагалі неналежною стороною по справі, що не було враховано судом першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Разом з тим, 09.10.2019 року позивач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на те, що апелянт Київська державна нотаріальна контора у м.Одеса не є правонаступником Третьої одеської нотаріальної контори в частині зобов`язання видачі Свідоцтва про право на спадщину по незакінчених спадкових справах.

Позивач зазначає, що наказом Міністерства юстиції України № 4331/5 від 28.12.2017 р. «Про утворення деяких державних нотаріальних контор» було ліквідовано Третю одеську державну нотаріальну контору. Згідно цього ж наказу було утворено Київську державну нотаріальну контору у місті Одеса. Таким чином, рішенням суду першої інстанції питання про права та обов`язки Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі не вирішувалися.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Журавльова О.Г. від 22 травня 2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2019 року підготовку до апеляційного розгляду справи закінчено та призначено розгляд справи.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями №4537 від 28.10.2019 року та у відповідності до пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.

06 листопада 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду вказану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач - ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Драло Г.Л. 22 серпня 2003року, зареєстрованого в реєстрі за №8-3196, в рівних частинах кожному, тобто по Ѕ частині кожному, належить квартира під АДРЕСА_1 (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27 грудня 2016року (а.с. 10).

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частину квартири під АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, ОСОБА_2 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017 року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під АДРЕСА_2 « АДРЕСА_3 » АДРЕСА_4 першим « АДРЕСА_3 будинку під АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 четвертим), після ОСОБА_4 , оскільки за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 08.09.2017 за № 96668286, накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 , на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року, архівний запис №18118-131, зареєстрований Бахчисарайською державною нотаріальною конторою 16.10.2006 за № 3891485. У зв`язку з тим, що на даний час на невизначене майно ОСОБА_4 накладений арешт, видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості (а.с. 34).

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 звернувся до Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою на дії нотаріуса (а.с. 38-40).

Листом від 09.11.2017 року за № К-1921-07 щодо розгляду звернення ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повідомило про те, що по фактам, викладеним у скарзі, управлінням юстиції в межах компетенції була проведена перевірка, за результатами якої встановлено, що 12.04.2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. була заведена спадкова справа № 331/2017 щодо майна ОСОБА_4 , померлого в грудні 2016 року. Із пояснень державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. встановлено, що до складу спадкового майна входить 1/2 частка квартири під АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.08.2003 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори за р. №8/3196. Вищевказана частка квартири придбавалась спадкодавцем в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5 , шлюб було розірвано 21.04.2004 року. 19.07.2017 року до матеріалів спадкової справи № 331/2017 долучена заява колишньої дружини ОСОБА_5 , в якій зазначено, що майно набуте її колишнім чоловіком ОСОБА_4 в період зареєстрованого шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, та на видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частку вищевказаної квартири вона не претендує, зміст ст.ст. 57.61 Сімейного кодексу їй нотаріусом роз`яснено. Також, в поясненнях державного нотаріуса зазначено, що 08.09.2017 року державним нотаріусом Білик. О.Г. було здійснено підготовку документів до видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину щодо майна ОСОБА_4 , померлого в грудні 2016 року. Відповідно до вимог пп. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. При видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус здійснив пошук відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за таким ідентифікатором як прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця ( ОСОБА_4 ) та отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №96668286 від 08.09.2017, з якої вбачається, що на ОСОБА_4 зареєстрований арешт на нерухомемайно - невизначене майно, все нерухоме майно, на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999. При видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом здійснений пошук відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за таким ідентифікатором, як прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця ( ОСОБА_4 ), за результатом якого встановлено наявність арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, який зареєстрований на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999. Отже, відповідно до вимог пп. 4.17 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», передбачені випадки коли нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії (в т.ч. видачі свідоцтва про право на спадщину). В поясненнях державного нотаріуса Білик О.Г. також зазначено, що 15.09.2017 ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса з письмовою заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину або винесення постанови про відмову. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом 15.09.2017 винесено відповідну постанову. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії або відмова у їх вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у їх вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (а.с. 36-37).

Крім того, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області додатково повідомило, що нотаріус є процесуальною особою, яка самостійно надає оцінку поданим документам і приймає рішення про вчинення або відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 81 Закону України «Про нотаріат», будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема, з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2018 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , з 2004 року до грудня 2016 року постійно спільно проживав за адресою: АДРЕСА_7 зі своїм батьком ОСОБА_4 , до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 грудні ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 років в місті Одесі, Одеська область, Україна (актовий запис № 13239 від 27.12.2016 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом, як дитина спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 грудні ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 років (актовий запис №13239 від 27.12.2016 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , який постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 в грудні 2016 року (а.с.26-29).

З урахуванням викладеного, вважаючи постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив апеляційне провадження закрити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

У відповідності до вимог частини другої ст.367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи вимоги позивача в частині визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус повинен був лише затримати видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до скасування арешту, а не відмовляти у його видачі.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що відкрилася після померлого батька, суд першої інстанції виходив з наступного. На спадкове майно накладено арешт і відповідно видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Доказів зняття арешту суду надано не було, як і не було заявлено вимог про встановлення факту того, що арешт накладений не на майно його померлого батька, а на майно іншої особи, прізвище, ім`я та по батькові яких збігаються із прізвищем, іменем та по батькові спадкодавця.

Проте погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки вони грунтуються на неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно вимог п.п. 4.18 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017 року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під АДРЕСА_2 « АДРЕСА_3 » АДРЕСА_4 першим « АДРЕСА_3 будинку під АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 четвертим), після ОСОБА_4 , оскільки за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 08.09.2017 за № 96668286, накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 , на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року, архівний запис №18118-131, зареєстрований Бахчисарайською державною нотаріальною конторою 16.10.2006 за № 3891485 (а.с. 34). Також нотаріусом було зазначено, що у зв`язку з тим, що на даний час на невизначене майно ОСОБА_4 накладений арешт, видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості.

З копії інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`ктів нерухомого майна щодо ОСОБА_4 вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`ктів нерухомого майна значаться відомості про арешт нерухомого майна, зареєстрований 16.10.2006 за №3891485 Бахчисарайською державною нотаріальною конторою, АДРЕСА_3 Крим АДРЕСА_8 Бахчисарайський АДРЕСА_9 . Підстава обтяження ухвала Бахчисарайського районного суду б/н від 23.03.1999, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно (а.с.25).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене апеляційний суд не може погодитися із висновком районного суду про те, що нотаріус повинен був лише затримати видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до скасування арешту, а не відмовляти у його видачі. Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи, а саме: яким чином нотаріус може затримати видачу свідоцтва про право на спадщину в межах своїх повноважень, окрім як винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

З аналізу норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими керуються нотаріуси у своїй діяльності, вбачається, що процедура затримання нотаріусами видачі свідоцтва про право на спадщину, у разі виявлення накладеного арешту, не передбачена.

Доводи апелянта на те, що згідно поданої позивачем заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус повинен був вжити одну із двох дій, або видати свідоцтво про право на спадщину, або винести постанову про відмову, колегія суддів вважає обгрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції, при вирішенні справи, не повною мірою з`ясував та дослідив обставини, що мають значення для справи та входять у предмет доказування, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Щодо посилання позивача на те, що апеляційна скарга подана особою, питання про чиї права та обов`язки не вирішувалися рішенням суду першої інстанціїі і тому апеляційне провадження підлягає закриттю, апеляційний суд вважає його необгрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції у підготовчому засіданні 06.12.2018 року за клопотанням позивача було замінено неналежного відповідача Третю Одеську державну нотаріальну контору на належного відповідача Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Київську державну нотаріальну контору у місті Одеса. Таким чином, Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса є учасником справи і відповідно наділена правом апеляційного оскарження, передбаченого ст. 352 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам та фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, - відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса Білик Олени Георгіївни задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін