Ухвала

08 лютого 2019 року

місто Київ

справа № 723/3488/17

провадження № 61-47446ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_1, про визнання зобов'язання, що виникло з договору поруки, припиненим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 листопада 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У грудні 2018 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків, зокрема оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 6 026, 17 грн.

У зв'язку з тим, що судовий збір сплачено у неповному обсязі та не надано копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року.

До Верховного Суду 16 січня 2019 року, 30 січня 2019 року повернулись конверти із відмітками «за зазначеною адресою не проживає», «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Станом на 08 лютого 2019 року, при визначенні якого враховано строк, необхідний для отримання поштою ухвали касаційної інстанції та виконання її вимог, визначені в ухвалі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року недоліки заявником не виконані, зокрема, судовий збір сплачено у неповному обсязі та не надано копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а тому касаційну скаргу ОСОБА_1 належить вважати неподаною та повернути заявнику на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Суд роз'яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_1, про визнання зобов'язання, що виникло з договору поруки, припиненим вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний