Справа № 715/1452/19
Провадження № 2/715/602/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-холдінг» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 листопада 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08-038/572, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 200 251 доларів США на термін до 29 листопада 2032 року та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 31 травня 2019 року розмір заборгованості 3% річних становить 707714,22 грн, заборгованість інфляційних витрат на суму заборгованості по кредиту 2447771,31 грн.

Крім того, посилається на те, що для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ним та відповідачем ОСОБА_3 30 листопада 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за виконання обов`язків ОСОБА_2 за кредитним договором № 08-038/572 від 30 листопада 2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є ОСОБА_2 , що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК Укарїни, позивач та ТОВ «територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко Холдінг», уклали договір поруки №02-038/1033.

А тому, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Вiдповiдач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак, надав суду відзив та заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, перебіг якого розпочався 10 березня 2009 року, а також виходячи із того, що порука припинилася, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ТОВ «Територіального міжгосподарчого об`єднання «Ліко-Холдінг» в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08-038/572, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 200 251 доларів США на термін до 29 листопада 2032 року зі сплатою 5,5% річних за перший рік дії договору та 13,2 % починаючи з другого року до кінця дії договору за користування кредитними коштами, згідно встановлено графіка.

Згідно п. 1.1 цього договору сторони домовилися, що сплата процентів здійснюється не пізніше 10 числа місяця, починаючи з грудня 2007 року, а погашення суми основної заборгованості по кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2008 року, згідно графіку.

Відповідно до підпунктів 3.3.9 та 4.5 цього договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктом 1.1 договору. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов`язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи.

Починаючи з 10 березня 2009 року відповідачем ОСОБА_2 не сплачуються чергові платежі за договором, що підтверджується матеріалами справи. Виходячи із умов договору, моментом прострочення чергового платежу є 10 березня 2009 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з підпунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених підпунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такого повернення коштів.

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 здійснив 08 лютого 2010 року, а тому за визначенням пункту 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 09 травня 2010 року. Вказані обставини встановленні Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2017 року, яке набрало законної сили і має преюдиціальне значення при розгляді даної справи.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 09 травня 2010 року, то з 10 травня 2010 року в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 10 липня 2019 року (що вбачається із дати, зазначеної на конверті), тобто з пропуском строку позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Після зміни строку виконання зобов`язання до 09 травня 2010 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 756/17216/13-ц, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Відповідно до абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підставі, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Представниками позивача не надано належних і допустимих доказів, що підтверджували б підстави для зупинення та переривання перебігу строків позовної давності. Клопотань про поновлення строку позивач суду не заявляв.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч.1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.5-7 статті 81 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, в позовній заяві позивач посилається на те, що з метою забезпечення виконання зобов`язань між ними та ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-холдінг» було укладено договір поруки, проте вказана обставина не підтверджена належними і допустимими доказами. Зокрема суду не надано копію вказаного договору, навіть після роз`яснення такого права представнику позивача в судовому засіданні. Додана до позовної заяви копія договору про внесення змін від 31.07.2009 року до договору поруки ніким не завірена належним чином, на відміну від інших поданих документів, а тому не може вважатися допустимим доказом. Тому в частині позовних вимог до ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-холдінг» слід відмовити за недоведеністю, а не у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Також відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Суду не надано належних і допустимих доказів що протягом цього періоду позивач звертався з позовом до ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-холдінг», а тому порука (у разі її існування) буде вважатися припиненою.

У відповідності із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Відповідно до постанови ВСУ від 27 січня 2016 року в справі № 6-771цс15, офіційний індекс інфляції це знецінення зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому іноземна валюта долар США у борговому зобов`язанні індексації не підлягає.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги у частині стягнення інфляційних витрат задоволенню не підлягають і у їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо відсутності факту пропуску строку позовної давності із посиланням на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року справа № 127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19, оскільки вказане судове рішення стосується інших правовідносин, які не тотожні правовідносинам, що виникли по даній справі.

Аналізуючи наявні в справі матеріали, докази надані сторонами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 256, 257, 260, 261, 266, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 1046, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-холдінг» про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову згідно Постанови Чернівецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у виді заборони вчинення дій щодо відчуження житлового будинку, загальною площею 48,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку, загальною площею 76,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; які, зареєстровані за ОСОБА_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: