Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 468/716/16-ц

провадження № 61-7614св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Баштанське міжрайонне управління водного господарства,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Південно-Бузьке басейнове управління водних ресурсів, товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мет-Торг»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня

2017 року у складі судді Янчук С. В. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць В. В., Лівінського І. В., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У липні 2016 року Баштанське міжрайонне управління водного господарства Миколаївської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , про витребування майна.

Позовна заява мотивована тим, що Баштанське міжрайонне управління водного господарства Миколаївської області є власником комбайну зернозбирального Дон 1500, 1991 року випуску, інвентарний № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 та обладнання для збирання соняшника ПС-6,

2003 року випуску, інвентарний номер № 10410199.

12 лютого 2016 року в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000361 від 14 грудня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Миколаївської області винесено постанову, якою даний комбайн зернозбиральний та обладнання для збирання соняшника визнано речовими доказами та вони були вилучені з Баштанського міжрайонного управління водного господарства та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 .

Того ж дня слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва постановлено ухвалу про накладення арешту на вказане майно.

19 травня 2016 року Баштанським районним судом Миколаївської області ухвалено вирок відносно колишнього начальника Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області Лебедєва В. І., яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України та вирішено питання щодо вищевказаних речових доказів, які залишено відповідачу.

Баштанське міжрайонне управління водного господарства Миколаївської області, посилаючись на те, що саме воно є законним власником даного майна, а відповідач фактично володіє даним майном без законних на те підстав, просило витребувати у відповідача комбайн зернозбиральний Дон 1500, 1991 року випуску, інвентарний № 10510120, реєстраційний № НОМЕР_2 та обладнання для збирання соняшника ПС-6, 2003 року випуску, інвентарний номер № 10410199 та передати їх йому, як належному власнику.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено південно-Бузьке басейнове управління водних ресурсів.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мет-Торг» (далі -

ТОВ «Компанія «Мет-Торг»).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від

17 серпня 2017 року позовні вимоги Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області до ОСОБА_1 , треті особи: Південно-Бузьке басейнове управління водних ресурсів, ТОВ «Компанія «Мет-Торг», про витребування майна задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Баштанського міжрайонного управління водного господарства комбайн зернозбиральний Дон 1500, 1991 року випуску, інвентарний № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та обладнання для збирання соняшника ПС-6, 2003 року випуску, інвентарний номер 10410199 та передано їх Баштанському міжрайонному управлінню водного господарства.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області витрати по оплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не законно, без відповідної правової підстави володіє спірним майном позивача та відмовляється в добровільному порядку повернути його позивачу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 правомірно на законних підставах заволодів спірним майном.

Доводи інших учасників справи:

У березні 2018 року Баштанське міжрайонне управління водного господарства Миколаївської області через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Баштанського районного суду Миколаївської області.

У березні 2018 року цивільна справа № 468/716/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволення з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що Баштанське міжрайонне управління водного господарства є власником комбайну зернозбирального Дон 1500, 1991 року випуску, інвентарний № НОМЕР_1 , реєстраційний ноиер НОМЕР_2 , та обладнання для збирання соняшника

ПС-6, 2003 року випуску, інвентарний номер № 10410199.

19 травня 2016 року вироком Баштанського районного суду Миколаївської області на підставі угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника Баштанського міжрайонного управління водного господарства, діючи умисно з корисливих мотивів , використовуючи надану йому владу та своє службове становище, отримав від ОСОБА_1 неправомірну вигоду в сумі 40 000,00 грн за вчинення ним дій в інтересах

ОСОБА_1 , а саме, списання з балансу Баштанського міжрайонного управління водного господарства об`єктів державної власності у вигляді металобрухту чорних металів - комбайну Дон 1500 та жатки до нього, та реалізації йому цих об`єктів за ціною металобрухту.

Наказами Миколаївського обласного управління водних ресурсів від

09 листопада 2015 року, Державного агенства водних ресурсів від 03 грудня 2015 року та Південно-Бузького басейнового управління водних ресурсів від 10 грудня 2015 року було списано з балансу позивача вищевказаний комбайн та обладнання для збирання соняшника та доручено начальнику Баштанського міжрайонного управління водного господарства

ОСОБА_3 . придатні для подальшого використання вузли, агрегати та деталі оприбуткувати з відображенням на відповідних рахунках бухгалтерського обліку і використовувати за призначенням; здійснити процедуру розбирання і оприбуткування.

В подальшому наказами вищевказаних державних установ було скасовано дані накази про списання з балансу Баштанського МУВГ спірного майна.

При списанні комбайну та обладнання для збирання соняшника фактично процедура розбирання зазначеного майна не відбулася.

12 лютого 2016 року в рамках проведення досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Миколаївської області винесено постанову, якою комбайн зернозбиральний Дон 1500 та обладнання для збирання соняшника ПС-6 визнано речовими доказами, в зв`язку з чим вони вилучені з Баштанського міжрайонного управління водного господарства та передані на відповідальне зберігання відповідачу ОСОБА_1 . Того ж дня слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва було постановлено ухвалу про накладення арешту на вказане майно. 16 лютого 2016 року було складено акт прийняття-передачі майна, згідно якого ОСОБА_1 було передано зазначене майно, яке знаходились у повному комплекті, оснащене всіма вузлами та деталями.

Відповідно до вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року вказане майно було залишено ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 не законно, без відповідної правової підстави володіє спірним майном позивача та відмовляється в добровільному порядку повернути його позивачу.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Оцінка обставин справи, та мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

Правилом частини першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі

№ 703/5364/15-ц (провадження № 61-4812св18) вказано, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним».

Суди встановили, що Баштанське міжрайонне управління водного господарства є власником комбайну зернозбирального Дон 1500,

1991 року випуску, інвентарний № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , та обладнання для збирання соняшника ПС-6, 2003 року випуску, інвентарний номер № 10410199.

Проте, вказане майно, вибуло з володіння позивача на підставі вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня

2016 року, згідно якого «металобрухт у вигляді комбайну зернозбирального Дон 1500, інвентарний № 10510120, реєстраційний № 32957 ВЕ, та обладнання для збирання соняшника ПС-6, реєстраційний інвентарний

№ НОМЕР_3 , що передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_1 залишити останньому». Вирок у вказаній частині набрав законної сили та є чинним.

Тобто, спірне майно набуте відповідачем на відповідній правовій підставі - вирок суду. А тому відсутні підстави стверджувати про те, що спірне майно знаходиться у відповідача у незаконному володінні, що у свою чергу дозволяє зробити висновок про безпідставність заявлених позовних вимог про витребування майна.

За таких обставин, суди зробили необґрунтований висновок про витребування спірного майна відповідно до статті 387 ЦК України на користь особи, від якої воно вибуло на відповідній правовій підставі.

Висновки за результатом перегляду справи Верховним Судом:

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат:

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв`язку із скасуванням оскаржуваних судових рішень та ухваленням у справі нового рішення про відмову у позові, судові витрати понесені ОСОБА_1 в розмірі 3 169,40 грн, з яких: 1 515,80 грн - судові витрати за подання апеляційної скарги та 1 653,60 грн - судові витрати за подання касаційної скарги, слід стягнути з Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області до ОСОБА_1 , треті особи: Південно-Бузьке басейнове управління водних ресурсів, товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мет-Торг», про витребування майна відмовити.

Стягнути з Баштанського міжрайонного управління водного господарства Миколаївської області на користь ОСОБА_1 3 169,40 грн судових витрат, понесених за подання апеляційної та касаційної скарги.

З моменту прийняття постанови, скасовані рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило