Справа № 200/747/18
Провадження № 2/200/1623/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» листопада 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: Пантелєєвої Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та його вихованні та визначення способу у його вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позову вказала, що ОСОБА_3 є її невісткою, з якою її син - ОСОБА_4 перебував у шлюбі. Від шлюбу народжено дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Але з травня 2017 року відповідачка з різних причин чинить позивачці перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини, що виражається у відмові в побаченнях позивача зі своїм онуком та у відмові у будь-якому спілкуванні з дитиною.

З урахуванням викладеного, позивачка просила суд:

-усунути їй перешкоди в реалізації її права на виховання та спілкування з онуком, зобов`язавши ОСОБА_3 не чинити позивачці перешкод в спілкуванні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визначити спосіб участі у вихованні й спілкуванні позивачки з онуком шляхом систематичних побачень за місцем постійного проживання онука з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту м. Дніпро, без обмеження переміщення та без присутності відповідача за бажанням позивачки та за попередньою погодженістю сторін.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В . від 12 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року, та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначенням підготовчого засідання.

Відповідач 19.03.2019 року надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що частково визнає позовні вимоги, визнає право позивачки на спілкування з онуком ОСОБА_7 . Вказує, що з її боку не було обмежень щодо можливості її спілкування з онуком, та надавалось право на такі зустрічі тоді коли це не шкодило здоров`ю та самопочуття сина. Зазвичай зустрічі ОСОБА_1 з онуком проходили систематично близько двох разів на місяць та тривали близько 5-7 годин. Для неї важливим є її присутність на цих зустрічах, оскільки були випадки, коли ОСОБА_7 повертався з цих зустрічей ненагодований або в поганому настрої. Вважає, що графік зустрічей, вказаний у висновку третьої особи, відповідає інтересам дитини та прийнятий з урахуванням прав позивача. Просить врахувати, що в неї ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_8 , який також потребує уваги відповідачки. Вважає, що в інтересах дитини буде визначити зустрічі ОСОБА_7 з позивачкою в 1 та 3 суботу місяця з 11.00 до 15.00 у присутності відповідачки, при попередній домовленості сторін.

Позивач 20.08.2019 року надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні.

Позивач та його представник в судовому засіданні не з`явилися, позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові доводам.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Третя особа в судовому засіданні підтримала висновок, просила задовольнити позовні вимоги частково, та встановити порядок побачень позивача з дитиною у присутності матері.

Вислухавши сторони, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом РАЦСу Ленінського району м. Дніпропетровська 29.01.1982 року, актовий запис № 372.

Відповідач ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . В цьому шлюбі народжено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2016 року, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 570.

Позивач стверджує, що з травня 2017 року відповідачка з різних причин чинить позивачці перешкоди в спілкуванні з онуком, що виражається у відмові у побаченнях позивачки з її онуком та у відмові у будь-якому спілкуванні з дитиною, на підтвердження чого надала листування з Управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради.

Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради надала висновок про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні бабусі ОСОБА_1 з її онуком від 04.05.2018 року, згідно якого районна рада, як орган опіки та піклування вважає за можливе встановити спосіб участі у вихованні й спілкуванні позивачки з її онуком шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин в присутності матері та за попереднім погодженням між сторонами про місце зустрічі.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до частини 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Однак, відповідно до частин 9 та 10 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Так, згідно ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід, мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Законодавством також встановлено обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у здійсненні бабою та дідом своїх прав щодо виховання онуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення в судовому порядку.

Статтею 263 Сімейного кодексу України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідност.263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу.

Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.

З викладеного випливає, що батьківські права, а також інших членів сім`ї та родичів не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, їх поведінка повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що законодавством України закріплено право позивачки, як баби малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спілкування зі своїм онуком та право брати участь у його вихованні, а у зв`язку з тим, що відповідач порушує ці права, порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту в судовому порядку.

З пояснень позивачки, викладених в позові, та у висновку третьої особи про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні бабусі ОСОБА_1 з її онуком від 04.05.2018 року вбачається, що вона прагне приймати участь у вихованні свого онука та створювати для нього необхідні умови щодо його розвитку, підтримання нормального здоров`я та відпочинку. Отже спілкування дитини з бабою не суперечить його інтересам.

Разом з тим, в судовому засіданні 28.10.2019 року в присутності представника органу опіки та піклування Пантелеєвої Г.С. був опитаний свідок - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що йому подобається гуляти на зустрічах з бабусею разом з мамою. Коли вони зустрічаються з бабусею, то ходять їсти додому до мами.

Згідно з частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку районної ради, як органу опіки та піклування, остання вважає за можливе встановити спосіб участі у вихованні й спілкуванні позивачки з її онуком шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин в присутності матері та за попереднім погодженням між сторонами про місце зустрічі.

Разом з тим, суд бере до уваги, що у відповідача є ще одна дитина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, та який також потребує уваги та догляду відповідача.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та доведеними доводи відповідача, про те, що запропонований органом опіки і піклування графік зустрічей позивача та її онука з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин є обтяжливим для відповідача з урахуванням інтересів другої її дитини, при тому, що ОСОБА_7 бажає, щоб на його зустрічах з бабусею була присутня також мама.

Бабуся, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

С уд також враховує практику Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема звернути увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та рішення від 27 листопада 1992 року у справі "Олссон проти Швеції", в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на викладене, суд вважає найбільш прийнятним з урахуванням інтересів усіх сторін та пріоритетних інтересів дитини, встановити наступний порядок побачень з дитиною: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин в присутності матері та за попереднім погодженням між сторонами про місце зустрічі, з урахуванням стану здоров`я та інтересів дитини, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

На переконання суду такий порядок спілкування є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з родичами.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги висновок районної ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні бабусі ОСОБА_1 з її онуком, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні з онуком обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та його вихованні та визначення способу у його вихованні - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод в спілкуванні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити спосіб участі у вихованні й спілкуванні ОСОБА_1 з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши наступний порядок побачень з дитиною: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин в присутності матері та за попереднім погодженням між сторонами про місце зустрічі, з урахуванням стану здоров`я та інтересів дитини.

Надати право ОСОБА_1 та ОСОБА_3 змінювати порядок побачень з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за їх взаємною згодою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску