КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2258/17
Провадження № 2/488/164/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

та представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в обґрунтування якого вказали , що у 1991 році, на підставі відповідного ордеру, разом із відповідачем, вселились у квартиру АДРЕСА_1 .

У 2015 році був розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , після чого відносини між сторонами погіршились і відповідач почав перешкоджати позивачам проживати у вказаній квартирі та змінив замки від вхідних дверей. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачі позбавлені можливості проживати у квартирі, у якій залишились їх особисті речі, та змушені були звернутися до суду на захист своїх прав та інтересів.

З урахуванням наданих позивачами уточнень щодо предмета позову, вони остаточно просили:

-зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачам у користування квартирою АДРЕСА_1 та надати їм можливість вільного доступу до цієї квартири.

У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов.

Відповідач та його представник заперечували проти позову посилаючись на те, що позивачі добровільно виселились зі спірного житлового приміщення, будь-яких перешкод проживання позивачів у квартирі відповідач не чинив.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Миколаївської міськради у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 129 Конституції України закріплює основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституція України передбачає як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 63 ЖК України визначено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Із матеріалів справи вбачається, що у 1991 році ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які на той час перебували у шлюбі, разом із своєю спільною дочкою ОСОБА_5 на підставі відповідного ордеру вселились до квартири АДРЕСА_2 . Ордер був виданий на сім`ю, складом із трьох осіб: наймач - ОСОБА_2 та члени його сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Копію цього ордеру суду не надано.

У 2015 році шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний.

Судовим розглядом встановлено, що у 2017 році позивачка ОСОБА_5 добровільно знялась з реєстрації за вказаною адресою та зареєструвалась у квартирі АДРЕСА_3 , що підтвердила сама ОСОБА_5 у судовому засіданні. Також позивачка пояснила, що вона фактично проживає у м. Києві, та працює там.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з відповідачем, залишається зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, однак фактично вона проживає у належній їй квартирі АДРЕСА_3 . Ці обставини були визнані сторонами у судовому засіданні, відтак в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Доказів того, що відповідач створив позивачам будь-які перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, зокрема, змінив замки на вхідних дверях квартири, чи створив нестерпні умови, за яких вони були змушені залишити вказане житло, судом не здобуто.

Надані позивачами в якості доказів перешкод відповідача, відповіді з Корабельного ВП ГУ НПУ в Миколаївській області (а.с. 15-16), жодним чином не доводять таких перешкод, а відповідь від 27.03.2017 р. за № 2352 (а.с. 16) стосується конфліктів з приводу розподілу майна подружжя, а не користування спірною квартирою.

До того ж, вимог про вселення їх до спірного житлового приміщення, позивачі у своєму позові не заявляють.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі не довели своїх позовних вимог та не виконали свого обов`язку щодо доказування, передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову та відмовляє позивачам у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України позивачам не відшкодовуються понесені ними судові витрати через відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач ОСОБА_2 , , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

ОСОБА_6 ОСОБА_7