ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/362/2940/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,

в с т а н о в и в:

27 листопада 2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області з Шевченківського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа №761/42886/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передано до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2019 року вказану справу передано до провадження судді Лебідь-Гавенко Г.М.

Одночасно з позовною заявою, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить в якості забезпечення позову накласти арешт на майно квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,1004 га, кадастровий номер :14:016:0001, що заходиться у віддані Васильківської міської ради Київської області; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки HYUNDAI, моделі IX 35, 2011 року випуску, держ. номер НОМЕР_1 (номер узову НОМЕР_2 ); заборонити ОСОБА_2 та її брату ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії направлені на позбавлення позивача вільно користуватися майном, у тому числі, квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельною ділянкою площею 0,1004 га, кадастровий номер :14:016:0001, що находиться у віддані Васильківської міської ради Київської області; домоволодінням за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобілем марки «HYUNDAI», моделі IX 35, 2011 року випуску, держ. номер АА6264КО номер кузову НОМЕР_2 ); зобов`язати ОСОБА_2 надати вільний доступ до його майна, у тому числі, до: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,1004 га, кадастровий номер :14:016:0001, що находиться у віддані Васильківської міської ради Київської області; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки «HYUNDAI», моделі IX 35, 2011 року випуску, держ. номер АА6264КО (номер кузову НОМЕР_2 );.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що відповідач може не виконати рішення суду у разі задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що відповідач може відчужити їх спільне майно на користь третіх осіб.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 р., при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено у п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що існує реальна загроза відчуження майна, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яке стосується вимог немайнового характеру.

Метою забезпечення позову є нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивачем жодним чином не довів реальність загрози утруднення виконання або невиконання можливого рішення суду, адже у разі можливого ухвалення рішення на користь позивача, виконання цього рішення буде здійснено саме позивачем, і жодним чином відповідач не зможе вплинути на це.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів для забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко