РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 569/21894/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Рівненського міського суду від 31.10.2006 року шлюб розірвано. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 31.10.2006 року на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 300 грн, щомісячно до повноліття дитини. 29.04.2018 року доньці виповнилося 18 років і відділом ДВС РМУЮ було закінчено виконавче провадження по стягненню аліментів з відповідача на утримання доньки до її повноліття.

Після закінчення школи донька поступила до Національного університету «Львівська політехніка» на державну форму навчання та навчається на другому курсі, у зв»язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на час навчання доньки. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на користь доньки аліменти, яка продовжує навчання, в розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до припинення навчання.

Ухвалою суду від 11.12.2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги просить задовольнити частково, а саме в сумі 1000 грн., просив врахувати його сімейний стан та те, що немає постійної роботи, виїжджає 2 рази в рік за кордон, там винаймає житло, працює по три місяці два рази в рік.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Рівненського міського суду від 31.10.2006 року шлюб розірвано.

Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час досягла повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду від 31.10.2006 року на утримання доньки стягнуто аліменти з ОСОБА_2 в розмірі 300 грн, щомісячно до повноліття дитини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на 2 курсі денної форми навчання у Національному університеті «Львівська політехніка».

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, при чому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 рокуобов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3, у зв"язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а її батько відповідач по справі спроможний таку допомогу надавати.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу .

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби дочки в матеріальній допомозі батьків.

Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості, щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року становить 1853 гривні.

Позивачем суду не надано і судом не здобуто належних і допустимих доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти, а саме у розмірі 2500 грн.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, та те, що прожитковий мінімум для дитини мають забезпечити батьки і кожен з них має сплачувати половину вказаного розміру, а 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час становить 926,50 грн, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно і такий розмір аліментів є справедливим та значно не обтяжить відповідача.

Відповідно дост.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяв на час звернення до суду з позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 180-182,184, 191,199, 200СК України, ст.ст.141,259,263-265ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року та до закінчення навчання, а саме до червня 2021 року, але не більше як до досягнення донькою 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст рішення складено 11 січня 2019 року

Суддя Н.Г. Кучина