Номер провадження: 22-ц/813/3318/19
Номер справи місцевого суду: 522/9385/13-ц
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, який вподальшому уточнили, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними, посилаючись на те, що 18.07.2012 року Другим Приморським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження №334551148 з виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.06.2010 р. у справі №2-4713/10, яким з них, позивачів, було стягнуто грошові кошти в зв`язку з невиконанням Договору про надання споживчого кредиту №000 від 31.10.2006 року, укладеного ОСОБА_1 з ПАТ УкрСиббанк, в забезпечення якого укладався договір поруки з ОСОБА_2 та іпотечний договір, за яким банку було передано в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначають позивачі, 12.04.2013 року до вищевказаного приміщення прийшов невідомий чоловік, що назвав себе новим власником приміщення і надав їм копію протоколу №16-0263/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, за яким переможцем торгів є ОСОБА_4 .

Позивачі вважають, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог закону, а тому мають бути визнані недійсними, оскільки державний виконавець їх не повідомив про намір проведення прилюдних торгів, що позбавило боржника права на оскарження висновку спеціаліста та позбавило права на виконання основного зобов`язання до моменту реалізації предмета іпотеки.

Позивачі також зазначили, що не мали наміру приймати участь в торгах як покупці, однак сподівались, що їх майно буде продано за вищу ціну, що дасть змогу зменшити розмір їх заборгованості, оскільки через скрутне матеріальне становище родини вони не змогли сплатити борг, визначений рішенням Приморського районного суду від 09.06.2010 року у справі №2-4713/10.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.06.2014 року вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26.06.2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року позов задоволено частково - визнано недійсними результати прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним Протокол №16-0263/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 465,90 грн.; в задоволенні вимог щодо стягнення судового збору з Другого відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.08.2015 року вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05.08.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким вимоги позивачів задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1.2ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, матеріалами справи підтвержується, що:

-31.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 000, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 160 083 швейцарських франків, строком до 31.10.2017 року зі сплатою процентів і комісії в порядку та на умовах, визначених цим договором;

-у забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним договором того ж дня між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, а з ОСОБА_1 - договір іпотеки, предметом якого є офіс №550 - нежитлове приміщення, загальною площею 94,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 ;

-рішенням Приморського районного суду від 09.06.2010 року у справі №2-4713/10, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо повного й своєчасного погашення кредиту, з боржника та поручителя солідарно була стягнута прострочена сума заборгованості у розмірі 1 091 599,25 грн.;

-18.07.2012 року головним державним виконавцем Другого Приморського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33455055 на підставі виконавчого листа № 2-4713/10, виданого 30.07.2010 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 1091599,25 грн.;

- згідно з актом опису та арешту майна від 31.07.2012 року, складеного в присутності боржника ОСОБА_2 , в порядку примусового виконання виконавчого листа №2-4713/10, було накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,6 кв.м., що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 . Вищевказане нерухоме майно є предметом іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору між позивачем ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», посвідченого 31.10.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за номером в реєстрі №3005, в забезпечення Договору про надання споживчого кредиту №000, укладеного ОСОБА_1 з АТ «УкрСиббанк» 31.10.2006 року;

- в межах виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Росла» 29.08.2012 року проведено оцінку та складено звіт про оцінку арештованого майна, згідно з яким вартість нерухомого майна склала 481 658 грн.;

-24.09.2012 року за вих. № 40400 та повторно 01.11.2012 року за вих. № 44414 державним виконавцем Другого Приморського ВДВС копії висновків щодо експертної оцінки рекомендованими листами було направлено ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк»;

-згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2013 року по справі №2-4830/13 за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з вказаним звітом;

-організатором прилюдних торгів - ОФ ТОВ «Укрспецторг групп» було розміщено оголошення про проведення торгів у двох газетах - «Жизнь на пенсии» у випуску № НОМЕР_1 (1108) за березень 2013 року та «Наш город» від 02.03.2013р., і опубліковано на сайті ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України»;

-18.03.2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації вказаного майна, переможцем яких став ОСОБА_4 , ціна продажу згідно зі звітом про оцінку становила 481 658 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що дана справа розглядалася судами неодноразово:

-рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовлено;

-ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.06.2014 року, вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін;

-ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26.06.2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції;

-рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року позов задоволено частково - визнано недійсними результати прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним Протокол №16-0263/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 465,90 грн.; в задоволенні вимог щодо стягнення судового збору з Другого відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відмовлено;

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.08.2015 року вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року залишено без змін;

- ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05.08.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

-позивачі не довели, що вони будучи не згодними зі звітом оцінки арештованого майна, складеним ТОВ «Росла», оскаржили його у встановлений чинним законодавством України спосіб та що реалізацією майна з прилюдних торгів, яка відбулася після сплину шести місяців з дати складання звіту про оцінку майна, вплинула на вартість реалізованого майна.

Висновок судового експерта - Рапача К.В., складений 17.07.2017 року, яким визначено вартість об`єкта станом на 29.08.2012 року у розмірі 567 859,00 грн., а станом на 18.03.2013 року у розмірі 570 154,00 грн., містить сумніви у відповідності результатів експертної ринкової вартості від реальної ринкової вартості;

-сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними;

-норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Тому до правовідносин, що виникли між сторонами справи відносно реалізації майна боржника підлягає застосуванню норма ст. 45 Закону України «Про іпотеку», за якою прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам і засновані на законодавстві.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі - в редакції, що діяла на час спірних правовідносин між сторонами) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами,прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 52 частиною 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

В розумінні норм викладених у частинах першій, третій та четвертій статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Таким чином, у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення про такі результати.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою,шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Разом з тим,оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Порядок реалізації майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону (ювелірні вироби, цінні метали, дорогоцінне каміння), крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють,як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 року та п. п. 5.11.,5.12 Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року).

Реалізація арештованого державним виконавцем майна на час виникнення спірних правовідносин здійснювалася відповідно до порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 15.07.1999 року, тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 02.11.1999 року № 754/4038

Відповідно до вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11. Інструкції № 74/5 ВІДІ5.12.1999 року).

Згідно з п. 3.5. розділу 3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 Спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін`юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується.

Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна.

Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення Спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Згідно з п. 4.14 Тимчасового положення під час прилюдних торгів ведеться протокол (додаток 3), до якого заносяться такі дані: номер лота; назва лота; стартова та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати; пропозиції покупців; відомості про покупця, який запропонував у ході торгів найвищу ціну (переможець торгів). У разі потреби до протоколу можуть бути внесені й інші відомості. Протокол підписується ліцитатором і переможцем торгів і затверджується керівником спеціалізованої організації.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено, що порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент проведення прилюдних торгів, вплинуло на результати торгів, зокрема, що вартість майна, яке реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, підвищилася з огляду на те, що торги були проведені більш ніж через шість місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна, а також, що внаслідок проведення торгів з порушенням вищевказаних вимог були порушені права і законні інтереси позивача,який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення цих торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Саме такі висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15) від 29 червня 2016 року (провадження № 6- 370цс16), від 06 липня 2016 року(провадження № 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа № 369/5994/14-ц), а також від 29 листопада 2017 року (справа № 668/5633/14-ц) і неодноразово підтримані Верховним Судом в тому числі у постановах від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-8527св18), від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-11800св 18), а також від 12 вересня 2018 року (провадження № 61-22798св18). Із зазначеним правовим висновком погодилась й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 року справа № 678/301/12 (провадження № 14- 624цс18).

Доводи позивача про те, що їх не було повідомлено про результати оцінки спірного майна та не отримано їхньої згоди на передачу нежитлового приміщення на реалізацію за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, не свідчать про порушення процедури проведення прилюдних торгів, а вказують на незгоду позивачів саме з діями державного виконавця до призначення цих торгів.

Крім того, як встановлено районним судом про факт проведення в межах примусового виконання рішення суду оцінки нерухомого майна, як це вбачається з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2013 року по справі №2-4830/13 за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,_позивачам було відомо ще заздалегідь до проведення прилюдних торгів нерухомого майна 18.03.2013 року, дійсність яких вони фактично і оскаржують у зв`язку з не згодою з визначеною під час виконавчого провадження оціночною вартістю нерухомого майна.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а отже не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Доказів про оскарження дій державного виконавця щодо проведеної оцінки майна до проведення прилюдних торгів позивачами не надано.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи,внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи про реалізацію спірного майна за заниженою ціною, є неспроможними, оскільки в разі, якщо сторони виконавчого провадження не згодні з результатами оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в окремий, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», спосіб. Як зазначено вище, дії державного виконавця при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, зокрема щодо оцінки майна, не стосуються правил проведення прилюдних торгів, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Само по собі надання позивачами під час розгляду справи в районному суді висновку судового експерта Рапача К.В., складеного 17.07.2017 року, яким ретроспективно визначено вартість об`єкта станом на 29.08.2012 року у розмірі 567 859,00 грн., а станом на 18.03.2013 року у розмірі 570 154,00 грн., не спростовує правильність висновку районного суду про відсутність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки позивачі не реалізували у належний спосіб своє право на оскарження дій державного виконавця з проведення оцінки майна, що передували прилюдним торгам, хоча й були обізнані про наявність такої оцінки ще до їх проведення. Крім того висновок експерта не має для суду ніякої заздалегідь встановленої сили і не має переваги під час здійснення оцінки доказів.

Встановивши відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотеко держателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку», суд першої інстанції набув вірного висновку, що норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотеко держателя та що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 45 Закону України «Про іпотеку», за якою прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, в постановах: від 27.04.2016 року у справі №6-103цс16, від 13.06.2016 року у справі №6-315цс16, від 28.09.2016 року у справі №6-1680цс16.

Також є обґрунтованим висновок суду, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними.

При цьому слід звернути увагу, що звертаючись до суду з позовом у вересні 2013 року позивачі зазначали, що не мали наміру приймати участь в торгах, однак сподівались, що їх майно буде продано за вищу ціну, що дасть змогу зменшити розмір їх заборгованості, оскільки через скрутне матеріальне становище родини вони не змогли сплатити борг, визначений рішенням Приморського районного суду від 09.06.2010 року у справі №2-4713/10,

Таким чином, позивачами не надано доказів на підтвердження наявності порушень, які могли вплинути на результати торгів та не доведено порушення їхніх прав і законних інтересів відповідно до наведених обґрунтувань.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам які наведені позивачем в обґрунтування заявлених вимог та були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог процесуального закону перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів і самі висновки районного суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2019 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк