Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.12.2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому просила суд визнатиОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 ; розгляд справи провести без її участі

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 17.06.2008 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1347 вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею у вказаному будинку зареєстровані її донька - ОСОБА_5 , 1999 року народження, її брат - ОСОБА_3 , 1968 року народження, її мати - ОСОБА_4 , 1937 року народження та племінник - ОСОБА_2 , 1982 року народження. З 2013 року відповідач ОСОБА_2 не мешкає у будинку, хоча залишається зареєстрованим у ньому. Позивачці доводиться нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що для неї є збитковим і на даний час постало питання щодо оформлення субсидії. Місце перебування відповідача ОСОБА_3 та іншим членам сім`ї невідомо, контактів з ним вони не підтримують, позивачка не в змозі оформити субсидію.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено підготовче судове засідання на 29 серпня 2019 року.

12 листопада 2019 року ухвалою Василівського районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 грудня 2019 року.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, у порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, але до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судовим розглядом встановлено, що згідно договору дарування від 17.16.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. за реєстровим № 1347, позивачка прийняла у власність житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 36,9 кв.м., загальною 54,0 кв.м., з відповідною частиною будівель і споруд: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Є», літній душ «Ж», погріб «Пг», огорожа «1,2» (а.с. 7)

21.01.2009 р. районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради було виготовлено Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , № запису 842 в книзі 43, власником якого є ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 1347 (а/с 8).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 було виготовлено районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» 18.02.2008 р. на ім`я власника - ОСОБА_1 (а/с 9-11).

Актом перевірки фактичного проживання громадянина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що даний громадянин відсутній за вищевказаною адресою. На протязі останніх 4-х років за адресою прописки він не з`являвся та його фактичне місцезнаходження невідоме (а/с 12).

ОСОБА_1 дійсно є жителем АДРЕСА_1 . З нею за даною адресою зареєстровані: мати - ОСОБА_4 , 1937 року народження, донька - ОСОБА_5 , 1999 року народження, брат - ОСОБА_3 , 1968 року народження, племінник - ОСОБА_2 , 1982 року народження, що підтверджується довідкою Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 03.06.2019 р. (а/с 13).

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачка вважає, що факт реєстрації відповідача у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона не може вчиняти певних правочинів без його згоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивачка вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа.

Судом встановлено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою останні чотири роки, що є підставою вважати його таким, що втратив право користування житловим будинком.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4. 5, 13, 76-81, 223, 228, 244, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивачка має право оскаржити рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова