ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Херсон

справа № 653/1130/18

провадження № 22-ц/819/230/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Кутурланової О.В.,
Пузанової Л.В.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 31 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа: Державний нотаріус Генічеської державної нотаріальної контори, про встановлення нікчемності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 помер. Після смерті батька він, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В подальшому йому стало відомо, що за життя батько склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповідав його сестрі по матері, ОСОБА_7 Зі слів відповідача йому також стало відомо, що під час оформлення заповіту у нотаріуса підпис на заповіті було здійснено іншою особою. Вважає, що посвідчений державним нотаріусом заповіт підписаний за батька іншою особою є нікчемним, у зв'язку з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, оскільки ніколи не існувало обставин, які б за життя його батька завадили б йому особисто підписувати документи за наявності в нього дійсної волі на таке підписання. Враховуючи викладене, позивач просив суд встановити, що заповіт, підписаний ОСОБА_9 від імені ОСОБА_8 та посвідчений 31 березня 2016 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори, є нікчемним.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило..

Заслухавши доповідача, учасників справи та процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прямих порушень норм ЦК України при вчиненні дій щодо складення, підписання заповіту ОСОБА_8 не встановлено, заповідач на момент складення заповіту був дієздатним, розумів свої дії, був власником майна, щодо якого вчинив розпорядження, нотаріальна форма такого правочину додержана, також додержані всі вимоги ст. 203, 207 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що 31 березня 2016 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори в приміщенні нотаріальної контори було складено заповіт, згідно якого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок його смерті зробив розпорядження, згідно якого належну йому частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 він заповідає ОСОБА_7 (а.с.226).

В тексті заповіту зазначено, що у зв'язку з похилим віком та вадами зору заповідача заповіт посвідчено у присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які зачитали заповіт уголос та поставили свої підписи на ньому. У зв'язку з тим, що ОСОБА_8 не може підписати заповіт власноручно, на його особисте прохання, в його та нотаріуса присутності, текс заповіту підписала ОСОБА_9 До підписання заповіт повністю прочитаний уголос заповідачу та схвалений ним.

Згідно свідоцтва про смерть від 26 жовтня 2016 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 77 років (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина.

Із заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області звернувся 09 березня 2017 року ОСОБА_5 - син померлого, у зв'язку з чим нотаріусом заведено спадкову справу за № 295/16 (а.с.15,17).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 зазначив про те, що його батько не мав фізичних вад зору і міг самостійно підписувати документи.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов'язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Статтею 1234 ЦК України установлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно з частиною першою статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних, а також інших учасників цивільних відносин.

За приписами статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 207 ЦК України, що встановлює вимоги до письмової форми правочину, яким є й заповіт, передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з частиною другою статті 1248 ЦК України н отаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини другої статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно пунктів 5,6 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок), якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Згідно підпунктів 1.3, 1.7, 1.8, 1.11 пункту 1 глави 3 розділу ІІ Порядку у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

За приписами частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, з підстав, вказаних позивачем, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставин, на які він посилався на обґрунтування своїх позовних вимог.

Зокрема, на обґрунтування свого висновку суд на підставі всебічно досліджених у справі доказів встановив, що заповідач ОСОБА_8 на момент складання заповіту мав 77 років, недієздатним чи обмежено дієздатним визнаний судом не був, тому мав право на складання заповіту. Заповіт ОСОБА_8 має письмову форму та посвідчений нотаріусом, текст якого був зачитаний уголос та неодноразово роз'яснений заповідачу, був належним чином доведений до його відома у присутності двох свідків, а також запрошеної заповідачем для підписання заповіту ОСОБА_9, заповіт був фактично прочитаний уголос заповідачу в присутності свідків та відповідав його волі. Необхідність підписання заповіту іншою особою було обумовлено особистим проханням самого заповідача, що було спричинено станом його здоров'я.

Призначення ОСОБА_7 спадкоємцем є правом заповідача ОСОБА_8, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення відповідача ОСОБА_7 спадкоємцем майна відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи позивача щодо відсутності у ОСОБА_8 на час посвідчення заповіту фізичних вад зору та будь-яких інших обставин, які б завадили йому підписати заповіт самостійно, у порушення норм ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовують висновків суду про волевиявлення заповідача підписати на його особисте прохання заповіт у зв'язку з неможливістю підписати його власноручно.

Так посилання позивача на наявні в матеріалах справи медичну довідку №464/07 від 06 жовтня 2017 року про те, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога не перебував (а.с.93), а також на банківські документи (а.с.159-170), з яких ніби то вбачається, що ОСОБА_8 міг самостійно здійснювати підписи під час отримання грошових коштів, останньою датою отримання яких зазначено вересень 2015 року, не може свідчити про відсутність у ОСОБА_8 саме на момент посвідчення заповіту фізичних вад, хвороби або інших причин, які б унеможливлювали заповідачу власноручно підписати документ та самостійно його зачитати.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на те, що текст оспорюваного заповіту містить зазначення про те, що текст заповіту був прочитаний уголос свідками, але самі свідки під час розгляду справи зазначали, що насправді текст заповіту вони не читали, що свідчить про недодержання норм законодавства щодо форми та порядку посвідчення заповіту, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначене позивачем твердження було предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції при вирішенні спору по суті заявлених вимог, і суд на підставі наявних у справі доказів, показів свідків дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати заповіт нікчемним.

Доводи апелянта стосовно того, що вчинення спірного заповіту відбулося в один і той же час з посвідченням довіреності, виданої від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7, при цьому свідки не були присутні під час її посвідчення, що може свідчити про введення ОСОБА_8 в оману відносно суті нотаріальної дії, яка вчинялася, і зазначений факт не було досліджено судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вчинення даної нотаріальної дії не є предметом спору в даній справі і відсутність дослідження правомірності її вчинення не впливає на недодержання норм чинного законодавства щодо форми та порядку посвідчення заповіту. Крім того, зазначена апелянтом обставина, не є такою обставиною, яка у розумінні норм ЦК України є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також вважає необґрунтованими як такі, що не підтверджені належними доказами, спростовуються матеріалами справи та рішенням і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 367, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, залишити без задоволення, а рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 11 лютого 2019 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: О.В.Кутурланова

Л.В.Пузанова