Справа № 456/2751/16-ц
Провадження № 2/456/74/2019
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Гірненська сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання права на виготовлення технічної документації із землеустрою без підпису суміжного землекористувача в акті погодження меж та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спільним земельним проїздом та власною земельною ділянкою,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі без підпису суміжного землекористувача відповідача ОСОБА_2 в актах погодження меж земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул. Шевченка, 405, с.Гірне, Стрийського району, Львівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачу на праві власності належить житловий будинок №405 по вул.Шевченка в с.Гірне Стрийського району Львівської області, який знаходиться на земельній ділянці, належній позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.1997 року після смерті її чоловіка. Даний будинок позивач з чоловіком почали будували давно, попередньо отримавши дозвіл від сусіда ОСОБА_3, на той час власника будинку №403 по вул.Шевченка в с.Гірне, на будівництво жилого будинку на відстані 40 см від межі між їхніми земельними ділянками. На межі встановили бетонні стовпчики, які повністю знаходяться на території їхньої земельної ділянки та поставили огорожу. Земельна ділянка площею 0,6013 га була передана у приватну власність чоловіку позивача ОСОБА_4 на підставі рішення Гірненської сільської ради народних депутатів від 05.04.1994 року з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 18.03.1997 року виданий державний акт про право приватної власності на землю серії ЛB №001121. На підставі договору №89 від 03.08.2015 року позивач замовила землевпорядній організації виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. Комісією в складі голови Гірненської сільської ради ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 було складено акти встановлення та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами. Дані акти підписали всі суміжні землекористувачі, крім відповідача ОСОБА_2 Через те, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється підписати акти погодження меж земельних ділянок, позивач не може закінчити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та отримати витяг з Державного земельного кадастру України. При цьому права відповідача, як землекористувача суміжної земельної ділянки, ніяким чином не порушуються. Позивач зверталася із заявою до Гірненської сільської ради щодо погодження меж земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача, але спір не було вирішено, а тому позивач звернулася з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, яким просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її вимог та зобов'язати її не чинити перешкод в користуванні спільним проїздом шляхом переносу бетонної огорожі, яку вона встановила, на 15 см в сторону своєї земельної ділянки, зобов'язати зняти з земельної ділянки громовідвід; зобов'язати ОСОБА_1 зняти водовідведення з свого будинку та винос даху з будинку провести згідно з нормами ДБК. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 403 з господарськими спорудами та земельної ділянки розміром 0,0594 га по вулиці Шевченка в селі Гірне Стрийського району, Львівської області. Відповідач поставила на межі своєї ділянки та спільного проїзду бетонний паркан та захопила частину земельного проїзду, що позбавляє позивача можливості користуватись транспортом для побутових потреб на своєму господарстві. Тобто, на подвір'я позивача неможливо проїхати транспортом та не зачепившись об паркан відповідача, а це єдиний проїзд, яким можливо попасти на подвір'я. З цього приводу позивач зверталася до голови сільської ради, просила створити компетентну комісію для перевірки меж земельних ділянок, якими володіють сторони. 27.08.2015 року позивач отримала лист від голови виконавчого комітету с. Гірне за № 110, з якого вбачається, що межова лінія безпосередньо біля будинку відповідача ОСОБА_1 має відхилення від розмірів, зазначених в Державних актах, на 15 см. Відповідачу рекомендовано виконати будівництво огорожі строго по лінії розмежувань земельних ділянок. 10.08.2015 року комісією Гірненської сільської ради в складі голови постійно діючої комісії (ПДК) із земельних питань, члена цієї комісії та інженера-землевпорядника в присутності сторін була проведена звірка наявної земельної межі суміжних ділянок відповідності Державним актам землекористувачів. Про це був складений акт, в якому дослівно вказано: межова лінія зазначених ділянок від вулиці Шевченка до новозбудованого будинку відповідача ОСОБА_1 потребує приведення у відповідність до Державних актів шляхом переносу її на 15 см в сторону ділянки відповідача. До акта була додана схема виконання робіт по встановленню межової лінії земельних ділянок по вулиці Шевченка № 403 та № 405 в с. Гірне. Не дивлячись на висновок комісії, яка діяла в присутності відповідача, при чому остання переконалась, що дійсно захопила 15 см від загального проїзду при встановленні бетонної огорожі, відповідач не збирається переносити свою огорожу. Крім того, на позивача власній земельній ділянці відповідач поставила громовідвід, що перешкоджає заїзду транспорту до сараю. Також, водовідведення атмосферних опадів відповідач зробила з свого будинку в сторону присадибної ділянки позивача. Окрім цього, відповідач винос своєї покрівлі зробила з порушенням будівельних норм так, що покрівля виходить на позивача земельну ділянку. Дані порушення спонукали позивача звернутись до суду з даним позовом.

Представники позивача за первинним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Зустрічний позов ОСОБА_2 заперечили та пояснили, що 05.02.2008 року ОСОБА_2 було придбано житловий будинок та земельні ділянки, зокрема земельну ділянку розміром 0,0594 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с.Гірне, вул.Шевченка, 403, Стрийського району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0026. Для присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру, отримання Держаного акту на право власності на земельну ділянку, попереднім власником ОСОБА_9 було проведено встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Згідно акту №1 від 29.11.2006 року межа суміжного землекористувача ОСОБА_1 проходить від А до Б по сітчастій та залізобетонній огорожі. Тобто на той час паркан з бетонними стовпчиками вже існував, ОСОБА_2 придбала земельну ділянку вже із встановленими межами і ОСОБА_1 жодним чином не порушила межі земельної ділянки позивача. З кадастрового плану земельної ділянки №:01:002:0026, придбаної позивачем видно, що починаючи від вул.Шевченка дана земельна ділянка звужується з 12,20 м до 11,00 м. Розміри земельної ділянки ОСОБА_1 однакові, як в державному акті ЛB № 001121 від 18.03.1997 року, так і в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Тому вимога ОСОБА_2 щодо розширення своєї земельної ділянки на 15 см за рахунок земель ОСОБА_1 безпідставна. Крім того в листі ПП «Земсвіт» зазначено, що при проведенні обмірів земельної ділянки ОСОБА_2 зроблено висновок з аналізом проведених обмірів даної земельної ділянки для приватизації в 2007 році, що проїзд частково звузився на 0,17 см за рахунок реконструкції житлового будинку позивача ОСОБА_2, а також вона встановила газовий лічильник на стіні з боку проїзду. Таким чином, ОСОБА_2 сама своїми діями створила перешкоди для заїзду. Щодо вимог про зняття громовідводу, то це спільний громовідвід, який відповідач з попереднім власником будинку позивача спільно встановили для безпеки своїх будинків. Щодо претензій ОСОБА_2 до покрівлі будинку та водовідведення, то винос даху будинку ніяким чином не порушує прав позивача та не створює перешкод для користування та розпорядження земельною ділянкою. Водовідведення встановлено для уникнення попадання стічних вод з даху будинку на земельну ділянку позивача ОСОБА_2, а лист №143/14-21 від 06.04.2016 року, на який посилається позивач, не підтверджує той факт, що стічні води попадають на її земельну ділянку з вини відповідача. Враховуючи вищевикладене, просять відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні позовних вимог за первинним позовом, а зустрічний позов задоволити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що первинний позов слід задоволити, а в зустрічному позові відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_11 САА №579243 виданого Гірненською сільською радою 24.11.2005 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою вул. Шевченка, 405, с.Гірне, Стрийського району, Львівської області.

Із державного акту на право приватної власності на землю Серії ЛВ №001121 виданого Гірненською сільською радою народних депутатів 18.03.1997 року ОСОБА_4 жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що на підставі рішення ХVІІ сесії Гірненської сільської ради народних депутатів від 05.04.1994 року йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,6013 га, яка розташовано на території с.Гірне, Гірненської сільської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 24.12.1997 року ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку розміром 0,613 га в с.Гірне, Стрийського району після смерті чоловіка ОСОБА_4.

Із заяви від 13.02.1988 року ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченої виконавчим комітетом Гірненської сільської ради народних депутатів вбачається, що ОСОБА_3 дає згоду на будівництво жилого будинку ОСОБА_1 біля його хати на відстані 40 см від межі і 3 метри від його будинку.

З технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 за адресою земельних ділянок вул. Шевченка, 405, с. Гірне, Стрийського району, Львівської області вбачається, що акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку від 03.08.2015 року та акти встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 03.08.2015 року не підписані суміжним землекористувачем ОСОБА_2

Листом ПП «ЗемСвіт» було повідомлено голову Гірненської сільської ради ОСОБА_13 щодо сприяння вирішення межового конфлікту між ОСОБА_14 та ОСОБА_2, та було проведено на місці обміри земельної ділянки ОСОБА_2 і зроблено висновки з аналізом проведених обмірів даної земельної ділянки для приватизації в 2007 р., наяку попередньо вже був Державний акт і встановлено, що межа земельної ділянки проходить по середині існуючої огорожі, а проїзд частково звузився на 0,17см за рахунок реконструкції житлового будинку.

З договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_12 05.02.2008 року вбачається, що ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Гірне, вул.Шевченка, 403, Стрийського району, Львівської області, та земельну ділянку розміром 0,0594 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с. Гірне, вул. Шевченка, 403, Стрийського району, Львівської області.

З договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_12 05.02.2008 року вбачається, що ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку розміром 0,2774 га в межах згідно з планом, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гірне, Стрийського району, Львівської області, кадастровий номер :01:002:0202.

З акта встановлення межових ліній суміжних ділянок землекористування розташованих на землях житлової забудови с.Гірне за адресою вул.Шевченка №403 та №405 належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10.08.2015 вбачається, що комісією Гірненської сільської ради в складі голови постійно діючої комісії (ПДК) із земельних питань ОСОБА_15, члена ПДК із земельних питань ОСОБА_16, інженера-землевпорядника Гірненської сільської ради ОСОБА_17 в присутності власників земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проведено звірку наявної земельної межі суміжних ділянок вказаних землекористувачів відповідності Державним актам землекористування та встановлено, що площі земельних ділянок, їх конфігурації орієнтовно відповідають зазначеним в Державних актах; межева лінія зазначених ділянок від вул.Шевченка до новозбудованого будинку ОСОБА_1 потребує приведення у відповідність до Державних актів шляхом переносу її на 15 см в сторону ділянки ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є сусідкою її бабусі ОСОБА_19. Відповідач ОСОБА_2 купила будинок по вул. Шевченка, 403 в с. Гірне Стрийського району, коли там вже була встановлена межа і огорожа та були вже встановлені бетонні стовпчики. Попередні власники жодних претензій до позивача ОСОБА_1 не мали і ніколи ніяких сварок не було.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що раніше на подвір'я ОСОБА_2 могла заїхати вантажна машина, а зараз не може заїхати. Паркан зі сторони сусідки ОСОБА_1 стоїть вже близько 15 років.

Відповідно до п.27 Постанови №2 від 12.06.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту г ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1,2 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 28.03.2018 року № 681/1039/15-ц, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

На підставі зібраних доказів судом встановлено, що права відповідача ОСОБА_2 як землекористувача суміжної земельної ділянки, ніяким чином не порушуються. Однак, відповідач ОСОБА_2 відмовляється підписати акти погодження меж земельних ділянок, а тому позивач ОСОБА_1 не може закінчити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та отримати витяг з Державного земельного кадастру України, чим порушуються її права, а тому суд вважає необхідним визнати за позивачем ОСОБА_1 право на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_2 в актах погодження меж земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства за адресою вул. Шевченка, 405, с. Гірне, Стрийського району, Львівської області.

Крім того, судом встановлено, що 05.02.2008 року ОСОБА_2 було придбано житловий будинок та земельну ділянку розміром 0,0594 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с.Гірне, вул.Шевченка, 403, Стрийського району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0026. Для присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру, отримання Держаного акту на право власності на земельну ділянку, попереднім власником ОСОБА_9 було проведено встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Межа суміжного землекористувача ОСОБА_1 проходить від А до Б по сітчастій та залізобетонній огорожі. Тобто на той час паркан з бетонними стовпчиками вже існував, ОСОБА_2 придбала земельну ділянку вже із встановленими межами і ОСОБА_1 жодним чином не порушила межі земельної ділянки позивача.

З кадастрового плану земельної ділянки №:01:002:0026, придбаної позивачем видно, що починаючи від вул. Шевченка дана земельна ділянка звужується з 12,20 м до 11,00 м. Розміри земельної ділянки ОСОБА_1 однакові, як в державному акті ЛB № 001121 від 18.03.1997 року, так і в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Тому вимога ОСОБА_2 щодо розширення своєї земельної ділянки на 15 см за рахунок земель ОСОБА_1 є безпідставною.

Крім того, при проведенні обмірів земельної ділянки ОСОБА_2 зроблено висновок з аналізом проведених обмірів даної земельної ділянки для приватизації в 2007 році, що проїзд частково звузився на 0,17 см за рахунок реконструкції житлового будинку позивача ОСОБА_2, а також вона встановила газовий лічильник на стіні з боку проїзду. Таким чином, ОСОБА_2 сама своїми діями створила перешкоди для заїзду.

Будь-яких інших доказів про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 в користуванні спільним земельним проїздом та належною їй земельною ділянкою позивач-відповідач ОСОБА_2 суду не представила.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявила, що не наполягає на своїх вимогах про зобовязання позивача-відповідача ОСОБА_1 зняти громовідвід, зняти водовідведення, та щодо виносу даху будинку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первинний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_2 в актах погодження меж земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства за адресою вул.Шевченка, 405, с.Гірне, Стрийського району, Львівської області.

Відмовити в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спільним земельним проїздом та власною земельною ділянкою.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_11