ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1680/17

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/149/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

сторони:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2018 року (ухвалене о 08:06, повний текст рішення складено 03 листопада 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, -

У С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу) індексний номер 29353123 від 21.04.2016 об 11:29:34 приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_2 на приміщення магазину загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовував тим, що 31.10.2006 між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання кредиту № 0 з послідуючими додатковими угодами до нього. На забезпечення виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 30006Z174 від 01.11.2006, з подальшими змінами, за умовами якого позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому нежиле приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 21.09.2015 та 22.09.2015 між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договори факторингу та відступлення прав вимоги, за якими до «ФК «Довіра та гарантія» перейшли права вимоги до позивача за кредитним договором та за іпотечним договором і права іпотекодержателя предмету іпотеки.

18.04.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», підставою виникнення якого в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено іпотечний договір № 30006Z174 від 01.11.2006.

Позивач вважає, що при реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. порушено порядок державної реєстрації права власності при зверненні стягнення на предмет іпотеки, передбачений ч. 1 ст. 35, абз. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 53, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі по тексту - Порядок - 1127), а саме державну реєстрацію права власності здійснено без оцінки предмета іпотеки та без направлення позивачу вимоги про усунення порушень і підтвердження її отримання останнім.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В., ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на приміщення магазину загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відмовою позивача від цієї позовної вимоги.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що обставини (факти), якими мотивовано рішення, не підтверджено належними й допустимими доказами, неправильно застосовано норми матеріального права та не дотримано норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про доведеність фату дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. пунктів 53, 57 Порядку 1127, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме подання документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, є хибним з огляду на те, що такі дані відсутні: в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна; в реєстраційній справі, копія якої надана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради.

Заявник зазначає, що районним судом не дотримано норми процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 82 ЦПК України, при визнанні такою, що не підлягає доказуванню та доведеною обставина дотримання відповідачами п. 57 Порядку 1127 в частині подання документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, яка встановлена рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/9792/16-ц, оскільки у вказаній справі позов було обґрунтовано невідповідністю наявного в іпотечному договорі застереження про добровільну передачу предмета іпотеки положенням ЗУ «Про іпотеку», а факти направлення позивачу вимоги про усунення порушення, її отримання останнім та ненадходження на неї відповіді не стосувались предмету доказування та не входили до складу обставин, які підлягали встановленню для розв'язання спору.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. наголошує, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було подано повний пакет документів, необхідний для реєстрації права власності на нерухоме майно, визначений Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який зберігається в матеріалах реєстраційної справи в електронній формі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представників - ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5., які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідачів щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки здійснені в рамках чинного законодавства; копія вимоги про усунення порушень та повідомлення про перехід права власності від 16.02.2016 була надана державному реєстратору, а також є доведеним факт отримання даної вимоги ОСОБА_2, оскільки зазначене встановлено рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису; надання оцінки предмета іпотеки державному реєстратору при реєстрації права власності відповідно до Порядку не вимагається.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 31.10.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 0, з подальшими змінами та доповненнями шляхом укладення додаткових договорів, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 280 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах визначених цим договором (т. 1 а.с. 14-42).

Пунктами 9.1., 9.12. вказаного договору встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку. Уклавши цей договір, позичальник надає банку згоду передавати права і обов'язки банку за даним договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди позичальника.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 01.11.2006 між ОСОБА_2 і АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір № 30006Z174, з подальшим внесенням змін шляхом укладення договору, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г., відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку нежиле приміщення - приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, що є власністю Іпотекодавця та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 43-52).

АКІБ «УкрСиббанк» на підставі Договору факторингу № 27 від 21.09.2015 та Договору про відступлення прав вимоги № 1 за Договором іпотеки до Договору факторингу від 22.09.2015 передано ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги до ОСОБА_2 за укладеними кредитним та іпотечним договорами (т. 1 а.с. 231-239).

21.04.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Семеновою Г.В. за результатами розгляду заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 18.04.2016 прийнято рішення № 29353123 про проведення державної реєстрації права власності на нежиле приміщення - приміщення магазину, що розташований АДРЕСА_1, за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (т. 1 а.с. 128, 133).

За проведеною державним реєстратором приватним нотаріусом Семеновою Г.В. державної реєстрації прав на вказане нерухоме майно нотаріусом сформовано облікову справу, а документи щодо реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна передано Управлінню адміністративних послуг Чернігівської міської ради для долучення до реєстраційної справи на даний об'єкт (т. 1 а.с. 123-133, 230-242).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. зареєстровано право власності на нежиле приміщення - приміщення магазину загальною площею 686,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі: договору іпотеки, серія та номер: 2717, виданого 01.11.2006, договору про відступлення прав вимоги №1, серія та номер: 5002, виданого 22.09.2015, свідоцтва, серія та номер: НОМЕР_1 виданого 08.04.2016, вимоги про усунення порушення, серія та номер: 13262, виданої 16.02.2016, договору про внесення змін, серія та номер: 3087, виданого 08.09.2011 (т. 1 а.с. 53-59).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й ст. 35-37 Закону.

Частиною 1 ст. 35 Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частинами 1, 2 ст. 37 Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Отже з аналізу вищевказаних положень вбачається, що чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, сторони досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що встановлено умовами іпотечного договору № 30006Z174 від 01.11.2006, якими передбачено право іпотекодержателя задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у випадках та у порядку встановлених цим договором, зокрема, шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя договору.

Підпунктами 2.1.1., 2.1.8. п. 2.1 вказаного іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором, зазначеним в п. 1.3 цього договору, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у порядку зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих відстрочкою (розстрочкою) виконання, або простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету іпотеки, та його реалізацію; передати права кредитора за цим договором третім особам.

Розділом 5 іпотечного договору встановлено наступне.

Іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, що зазначений в п. 1.3. цього договору, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та/або іпотекодавцем - в інших випадках, передбачених цим договором, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору (п. 5.1.).

Задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 5.2.).

Сторони домовились, що добровільна передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється в порядку, наведеному в пункті 5.3.1, далі по тексту названому «Застереження про добровільну передачу» (п. 5.3.).

Застереження про добровільну передачу (п. 5.3.1.). Сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя. Зазначена згода сторін є угодою про перехід права власності, що набуває чинності з моменту зазначеного в п. 5.3.3. Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і сторони погоджуються про те, що «Застереження про добровільну передачу» відображає усі питання по переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, щодо яких сторони мали намір домовитись.

У випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та/або іпотекодавцем за цим договором іпотеки, нотаріус на вимогу іпотекодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Іпотекодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмета іпотеки іпотеко держателю - надалі «повідомлення» (п. 5.3.3.).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають, серед іншого, право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4). У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 5).

Частиною 1 ст. 10 вказаного Закону визначено, що державним реєстратором, окрім інших, є нотаріус.

Відповідно до ч. 3 статті 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч. ст. 11). Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (ч. 1 ст. 26).

Частиною 1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

Відповідно до частин 2, 4 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов'язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено районним судом, при зверненні із заявою Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було подано повний пакет необхідних документів, передбачених вищевказаними нормами законодавства, які були перевірені та на підставі яких нотаріусом прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на іпотечне майно - нежиле приміщення магазину по АДРЕСА_1. Тобто нотаріусом дотримано порядок державної реєстрації права на вказане нерухоме майно, передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято приватним нотаріусом з порушенням, оскільки ТОВ «ФК» Довіра та гарантія» не були надані документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, враховуючи наступне.

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2017 (справа № 751/9792/16-ц, провадження № 2/751/63/17) у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису встановлено, що 16.02.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» направило ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення (в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку»), яка була ним отримана особисто 22.02.2016 року і відповіді на яку до 08.04.2016 року не надходило. За змістом, вказана вимога констатує факт наявності у позивача кредитної заборгованості, її розмір, пропозицію її погашення і повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу Предмету іпотеки Іпотекодержателю, а отже суд не приймає до уваги доводи представників позивача щодо неотримання ОСОБА_2 повідомлення про перехід права власності і відсутність такого повідомлення взагалі (абзац 21 мотивувальної частини рішення). (т. 2 а.с. 68-70).

Вказані обставини справи були підтверджені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.11.2017, якою рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2017 та ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 28.03.2017 залишені без змін (т. 1 а.с. 253-256).

В абзаці 14 мотивувальної частини вказаної ухвали зазначено, що згідно зі свідоцтвом від 08 квітня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова М.С. 19 лютого 2016 року заяву (вимогу про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»)) ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» передало ОСОБА_2 22 лютого 2016 року. Відповіді на заяву через приватного нотаріуса до 08 квітня 2016 року не надходило. Заява містила відомості про вимогу усунути порушення позивачем кредитного договору від 31 жовтня 2006 року № 0, укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк», на підставі якого та на підставі договору факторингу від 21 вересня 2015 року № 27, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виступило кредитором та іпотекодержателем нежитлового приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

І свідоцтво, що є доказом завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя (серія та номер: НОМЕР_1 виданий 08.04.2016, видавник: Куксова М.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу) і договір іпотеки (серія та номер: 2717, виданий 01.11.2006, видавник: Пінчук Н.Г., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу) зазначені в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т. 1 а.с. 53-59) підставою виникнення права власності на спірне нежиле приміщення.

Отже відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України факт направлення позивачу вимоги про усунення порушень, отримання ним її особисто та відсутність відповіді останнього по завершенню 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя є преюдиційним.

Доводи заявника на те, що у справі № 751/9792/16-ц позов було обґрунтовано невідповідністю наявного в іпотечному договорі застереження про добровільну передачу предмета іпотеки положенням ЗУ «Про іпотеку», а факти направлення позивачу вимоги про усунення порушення, її отримання останнім та ненадходження на неї відповіді не стосувались предмету доказування та не входили до складу обставин, які підлягали встановленню для розв'язання спору, є неспроможними, оскільки зазначені вище обставини були встановлені судовим рішенням відносно ОСОБА_2 та у справі, у якій беруть участь ті самі особи.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши дотримання приватним нотаріусом під час реєстрації права власності на іпотечне майно порядку, встановленого Законами України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.02.2019.

Головуючий Судді: