Справа № 308/9950/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мельника Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 02 вересня 2019 р. (у складі судді Бедьо В.І.) за заявою адвоката Мельника Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом адвоката Мельника Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, і приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганна Денисівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у серпні 2019 р.

Разом із позовом позивач подав заяву про забезпечення позову.

Просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-об`єкт громадського харчування із торгово-офісними та виробничими приміщеннями загальною площею 958,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,0333 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :58:001:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

На обґрунтування заяви вказав, що нерухоме майно - об`єкт громадського харчування з торгово-офісними та виробничими приміщеннями загальною площею 958,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0333 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :58:001:0001, за цією ж адресою, які належали ОСОБА_1 і перейшли в іпотеку до ОСОБА_2 без належних повноважень.

Зауважує, що для унеможливлення подальшої передачі третій особі за будь-яким правочином (купівлі-продажу, міни тощо) спірного майна, з метою уникнення його обтяження (передача в іпотеку, укладання договору довічного утримання, інше) необхідно вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 02 вересня 2019 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, відтак є великі ризики утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог;

-судом вирішується питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у розпорядженні майном, але не обмежує його права на користування спірним майном.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Пітух В.І. в інтересах ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали та безпідставності доводів апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити, з таких мотивів.

Суд виходив із безпідставності доводів указаних у заяві про забезпечення позову.

Однак, із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися через їх невідповідність обставинам справи, письмовим доказам і нормам процесуального права.

Предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння. Підставою позову є те, що позивач був власником спірного майна, яке було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Згодом Банк відступив право вимоги за іпотечним договором ТОВ «Фактиронгова компанія «ФК Факторинг», яке, в свою чергу, відступило право вимоги за іпотечним договором ОСОБА_2 . Позивач наводить низку обставин, якими обґрунтовує свої вимоги щодо незаконності переходу спірного майна (предмету іпотеки) від нього до ОСОБА_2 .

За приписами ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Позивач доводить, що між сторонами виник спір щодо правомірності переходу спірного майна (предмету іпотеки) до іншої особи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на спірне майно (предмет іпотеки) та заборонити новому власнику спірного майна вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірнеіпотечне майно та заборони учиняти будь-які дії щодо нього є ризики, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії, покликані на відчуження спірного майна, подальших змін щодо його конфігураційтощо. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття відповідачем права власності на майно, яке було передано позивачем в іпотеку Банку.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірнемайно може бути будь-яким способом відчужене третім особам або проведені певні зміни щодо його конфігурацій, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідача таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізувати свої права стосовно іпотечного майна, яке на цей момент є спірним.

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити в повному обсязі, а ухвалу скасувати як незаконну.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Мельника Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. 2.Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 02 вересня 2019 р. скасувати. 3.Заяву адвоката Мельника Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити. 4.Накласти арешт на нерухоме майно: - об`єкт громадського харчування із торгово-офісними та виробничими приміщеннями загальною площею 958,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - - земельну ділянку площею 0,0333 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :58:001:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 4.1. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 р.

Судді: