Справа № 336/6414/18
Провадження № 2/336/626/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Марко Я.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

31.01.2019 року через канцелярію Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить суд вжити заходи забезпечення за зустрічним позовом останнього до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини шляхом заборони ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія СЮ № 3357946 виданий Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 09.09.2014 року) вивозити та надавати дозвіл іншим особам на вивезення дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до набрання рішенням по справі законної сили.

У період з 30.01.2019 року по 01.02.2019 року включно суддя Марко Я.Р. перебувала у відрядженні.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача за зустрічним позовом не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає про те, що він та його колишня дружина ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 через мережу інтернет познайомилась з чоловіком, який мешкає в США, вони протягом тривалого часу спілкуються, в них виникли почуття любові, і він чекає її з їх дочкою та бажає щоб вони переїхали до нього. Окрім того, заявник зазначає про те, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до нього з проханням надати дозвіл на вивезення дитини до Росії, однак він згоди не надав, після чого остання згодом отримала в органі опіки та піклування дозвіл на вивезення дитини до Росії.

За твердженням позивача, у грудні 2018 року дочка подзвонила йому та сказала, що хоче жити з ним, після чого він приїхав додому до колишньої дружини та забрав дочку разом з речами. З цього часу дитина почала мешкати з позивачем та розповіла більш детально про плани її матері щодо переїзду до США.

09.01.2019 року ОСОБА_1 отримав судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3

Як зазначає заявник, на даний час дитина проживає з ним, до матері їхати категорично не бажає, а він змушений сплачувати аліменти на користь колишньої дружини на утримання їх дочки, яка мешкає з ним та в разі утворення заборгованості ОСОБА_2 зможе вивезти дитину без його згоди за кордон, окрім того остання має дозвіл органу опіки та піклування на вивезення дитини до Росії.

Оскільки забезпечується позовна вимога нематеріального характеру заявник вважає, що в зустрічному забезпеченні необхідності немає.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 Цивільного процесуального кодексу України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, заявником мають бути визначені підстави такого звернення, обставини, за наявності яких виконання рішення по справі може стати неможливим, докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме вивозити та надавати дозвіл іншим особам на вивезення дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до набрання рішенням по справі законної сили, позивач за зустрічним позовом зазначає про наміри відповідача за зустрічним позовом переїхати на постійне місце проживання разом з дитиною за кордон та спілкування останньої з чоловіком на імя ОСОБА_4, який проживає у США.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем за зустрічним позовом на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що заявником не доведені обставини та конкретні підстави, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у даній справі у разі його задоволення.

Окрім того, матеріали поданої заяви не місять жодних доказів з приводу вчинення відповідачем за зустрічним позовом будь-яких дій, направлених на вивезення дитини за кордон без згоди батька.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача за зустрічним позовом щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149- 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р. Марко