КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/9678/17 Головуючий у І інстанції - Пінкевич Н.С.
апеляційне провадження №22-ц/824/1856/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката АО «Дмитро Воронцов та Партнери» Воронцова ДмитраЮрійовича та представника Державного підприємства «СЕТАМ» - адвоката ДеякаЯрослава Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2, Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, треті особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Марина Адамівна про визнання недійсними електронних торгів,

встановив:

У вересні 2017 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ДП «Сетам», ОСОБА_2, Голосіївського РВДВС м. Києва про визнання недійсними електронних торгів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2017 року ДП «Сетам» були організовані та проведені електронні торги із реалізації предмету іпотеки: земельної ділянки загальною площею - 0,1199 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведення електронних торгів був складений протокол проведення електронних торгів за №273105, відповідно до якого їх переможцем став ОСОБА_2, який придбав вищевказану земельну ділянку за ціною - 720 500грн.

01 серпня 2017 року начальником Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Зайцем А.М. затверджено Акт про проведені електронні торги.

15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності (номер запису 21874414) на вищевказану земельну ділянку та видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Позивачі вважають, що електронні торги були проведенні з порушення встановленого законом порядку, та призвели до порушення прав та законних інтересів позивачів, а саме: на реалізацію передано майно особи, яка не є боржником за виконавчим провадженням; порушено черговість звернення стягнення на майно боржника; порушення процедури накладення арешту, проведення опису земельної ділянки та призначені суб'єкта оціночної діяльності; в друкованих засобах масової інформації не було опубліковано повідомлення про проведення торгів земельної ділянки; оцінка майна виконана суб'єктом оціночної діяльності без відповідних повноважень; акт про проведені електронні торги складений всупереч положенням чинного законодавства.

Позивачі вважають, що допущені під час організації та проведення електронних торгів порушення вимог чинного законодавства призвели до порушення їх прав та законних інтересів, як співвласників реалізованого на електронних торгах майна.

Просили суд, визнати недійсними електронні торги, проведені 20 липня 2017 року ДП «СЕТАМ» з реалізації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсними протокол проведення електронних торгів за № 273105 від 20 липня 2017 року Державного підприємства «СЕТАМ» та акт про проведені електронні торги від 01 серпня 2017 року виданий на підставі вказаного протоколу.

Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна із електронних торгів серія та номер: НОМЕР_2, видане 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. та скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснений 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. (номер запису про право власності 21874414).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсними електронні торги, проведені 20 липня 2017 року ДП « СЕТАМ» з реалізації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсними протокол проведення електронних торгів за № 273105 від 20 липня 2017 року Державного підприємства «СЕТАМ».

Визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 01 серпня 2017 року виданий на підставі протоколу №273105 проведення електронних торгів від 20 липня 2017 року.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна із електронних торгів серія та номер: НОМЕР_2, видане 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А.

Скасовано запис про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснений 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. (номер запису про право власності 21874414).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що 11 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №0, а 27 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено ще два кредитні договори №0 та №0.

11 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №164582 по кредитному договору №0 від 11 грудня 2007 року.

27 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №170838, за яким ОСОБА_6 брала на себе зобов'язання як поручителя по кредиту між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору №0.

27 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки №5587, за яким ОСОБА_5 передав придбану в цей же день за кредитні кошти земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, площею 0,1199га., кадастровий номер НОМЕР_1 в іпотеку для забезпечення повернення кредитів №0 та №0.

Рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 21 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму в розмірі 1 439 058 грн. та договір поруки №179838 припинено у зв'язку з тим, що Боржник не погашав борг і банком було односторонньо але у відповідності до кредитного договору змінено процентну ставку.

Апеляційним судом м. Києва 07 квітня 2015 року змінено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року в частині стягуваної суми, а саме до стягнення підлягала сума в розмірі 1 397 149,96 грн. Рішення вступило в силу 07 квітня 2015 року.

15 червня 2015 року на виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист.

04 жовтня 2016 року на виконання рішення від 21 серпня 2014 року постановою державного виконавця Голосіївського РВДВС відкрито виконавче провадження ВП52518808 та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду.

10 квітня 2017 року було призначено оцінщика, компанію «Сейв компані».

20 червня 2017 року на сайті ДП «Сетам» була опублікована інформація про продаж 20 липня 2017 року предмета іпотеки, а саме земельної ділянки в АДРЕСА_1, площею 0,1199 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

До ділянки проявили інтерес 7 учасників, серед яких і ОСОБА_2, однак гарантійний внесок - 33 982,30 грн. оплатили лише 3 учасники, в тому числі і ОСОБА_2, які і взяли участь у торгах в подальшому.

За результатами аукціону сформовано протокол, який також є в загальному доступі ДП «Сетам». Переможцем торгів визначено ОСОБА_2

Після перемоги на торгах ОСОБА_2 у відповідності до «Порядку реалізації арештованого майна, та згідно настанов та рекомендацій ДП «Сетам» здійснив наступне: - оплатив кошти на рахунки, вказані у протоколі переможця торгів. Всього сплачено 720500 грн.; - підписав разом з ДП «Сетам» протокол торгів; - отримав «Акт про проведені електронні торги»; - зареєстрував на своє ім'я прав власності на придбану ділянку у нотаріуса, який зняв існуючі обтяження.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірна земельна ділянка, яка була реалізована під час електронних торгів, придбана під час перебування позивачів у зареєстрованому шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак державний виконавець повинен був звернутись до суду із поданням про виділення частки боржника у цьому майні для її подальшої реалізації.

Вважає, що дана позиція є хибною, оскільки судом не враховано, що не дивлячись на те, що позивачі на час придбання земельної ділянки перебували у шлюбі, вона придбавалась лише за особисті кошти ОСОБА_5, які він отримав в цей же день від укладення кредитної угоди №0 з ПАТ «УкрСиббанк».

Кредит ОСОБА_5 отримував на своє ім'я, направив його в повному обсязі на придбання в цей же день земельної ділянки, про що безпосередньо вказано в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, - що придбання здійснюється за кошти одержані за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк».

ОСОБА_6 не була стороною договору купівлі землі, а давала лише формальну згоду на придбання, що додатково свідчить про відсутність прав на ділянку.

Отже, ОСОБА_5 був єдиним власником ділянки, щодо ділянки не існувало жодних прав третіх осіб і права третіх осіб не порушувалися. ОСОБА_6 не була і не є співвласником реалізованої ділянки.

Апелянт також посилається на те, що у разі реалізації рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року, позивачі отримують суттєві незаконні вигоди, причому це відбувається, в першу чергу за рахунок ОСОБА_2, оскільки його права цим рішенням грубо порушуються.

Зазначає, що переможець торгів, добросовісний набувач, позбавляється власності придбаної на прилюдних торгах.

Згідно рішення суду першої інстанції, реституція реалізується лише в частині, що стосується позивачів, водночас, реституція, що стосується відповідачів, зокрема ОСОБА_2, в рішенні суду не передбачена.

По суті, рішенням суду, і власність ОСОБА_2 передається позивачам і кошти, сплачені за власність також залишаються у позивачів.

У рішенні суду, не передбачено повернення ОСОБА_2 коштів, що виплачені ним за земельну ділянку.

Таким чином, внаслідок рішення суду, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 повертають собі земельну ділянку, але вже без арештів і заборон, іпотечних зобов'язань; зберігають за собою вигоду, отриману внаслідок реалізації цієї земельної ділянки на прилюдних торгах; ОСОБА_2 позбавляється і прав на земельну ділянку і коштів, які були за неї виплачені, а саме 720500 грн.

Просив, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року, та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали відзив, в якому спростовували доводи ОСОБА_2 та зазначили, що з 24 березня 2001 року по даний час ОСОБА_5 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Спірна земельна ділянка була набута в 2007 році під час шлюбу позивачів та набута як за кредитні кошти так і особисті кошти подружжя, при цьому право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_5

Сам по собі факт реєстрації земельної ділянки на одного із подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в даному випадку є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Крім цього, виконавчий лист №2-1420/12, на підставі якого державним виконавцем 24 січня 2017 року було відкрито виконавче провадження №53272814, в межах якого в подальшому відбулося звернення стягнення (опис та арешт) на земельну ділянку, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Про дану обставину добре було відомо державному виконавцю, так як ДВС Голосіївського району м. Києва приймала участь у вищевказаній справі у якості заінтересованої особи.

Проте, не зважаючи на обставину, що виконавчий лист ще в 2014 році був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, в 2017 році державний виконавець на підставі даного виконавчого листа відкрив виконавче провадження, в ході якого звернув стягнення на земельну ділянку, яку потім передав на реалізацію на електронні торги, що є прямим порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, зазначили, що вартість спірної земельної ділянки відповідно до «Звіту про експертну грошову оцінку» виконано ТОВ «Сейм Компані» становить 679646 грн., що на 223935 грн. є меншою, ніж сторони погодили в іпотечному договорі.

Вищезазначений звіт надійшов до Голосіївського РВДВС м. Києва 17 травня 2017 року, а тому державний виконавець зобов'язаний був повідомити ОСОБА_5 про результати оцінки земельної ділянки не пізніше 18 травня 2017 року.

Проте, державний виконавець повідомив ОСОБА_5 про результати визначення вартості належної йому земельної ділянки листом від 15 червня 2017 року, тобто із порушенням встановленого Законом терміну на 29 днів, а даний лист надійшов до ОСОБА_5 12 липня 2017 року, тобто через 54 дні з моменту отримання державним виконавцем звіту про оцінку земельної ділянки.

Разом з тим, оцінка майна може здійснюватися на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності та заінтересованою особою - замовником оцінки, що спростовує доводи апелянта про виключне право державного виконавця на залучення суб'єкта оціночної діяльності.

Також, позивачі, в обґрунтування свого відзиву, посилаються на те, що апелянтом не надано жодного доказу, що засоби масової інформації на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, відносяться саме до місцевих друкованих засобів масової інформації і що вони розміщені за місцезнаходженням предмету іпотеки.

З огляду на вищевикладені обставини, стверджують, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 є надуманими та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а відтак ці доводи не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Просили, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

В свою чергу, ПАТ «УкрСиббанк» через свого представника - адвоката АО «Дмитро Воронцов та Партнери» Воронцова Д.Ю. також подало апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року, яка мотивована тим, що позивач ОСОБА_6 надала згоду ОСОБА_5 на передачу земельної ділянки в іпотеку АТ «УкрСиббанк», відтак усвідомлювала можливість настання негативних наслідків у випадку невиконання та/або неналежного виконання ОСОБА_5 умов Договору іпотеки, в тому числі можливість задоволення АТ «УкрСиббанк» власних майнових вимог до ОСОБА_5 за рахунок предмета іпотеки.

Державним виконавцем було вчинено всі, передбачені Закону України «Про виконавче провадження» дії, направлені на примусове виконання виконавчих документів, виданих Голосіївським районним судом м. Києва і порушення принципу непорушності права власності та недопущення необґрунтованого втручання у право власності третьої особи, про яке зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, державним виконавцем вчинено не було.

Крім цього, висновок суду першої інстанції про не дотримання державним виконавцем строків повідомлення ОСОБА_5 про результати грошової оцінки арештованого майна призвели до порушення процедури проведення електронних торгів, що має наслідком визнання їх результатів недійсними є помилковим, надуманим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними.

Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не повідомлення організатором електронних торгів учасників виконавчого провадження та інших осіб про дату та час проведення таких торгів.

Так, відповідно до п.2 Розділу 7 Порядку реалізації арештованого майна, організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів.

В матеріалах справи наявні копії газети «Час Київщини» від 23 червня 2017 року та «Майдан-Брок» від 29 червня - 05 липня 2017 року, з яких вбачається, що ДП «Сетам» було розміщено оголошення про реалізацію арештованого майна позивачів за лотом №223050 в строки, визначені вищезгаданим Порядком.

Просив, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у повному обсязі.

На апеляційну скаргу представника ПАТ «УкрСиббанк» від ОСОБА_5 надійшов відзив, в якому останній спростовував доводи апелянта тим, що дійсно ОСОБА_6 надала згоду на передачу в іпотеку земельної ділянки яку було набуто нею разом з ОСОБА_5 під час шлюбу, відповідно земельна ділянка має статус спільної сумісної власності.

Проте, в даному випадку рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не ухвалювалося, а звернення стягнення на земельну ділянку відбулося в межах процедури виконавчого провадження на виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_5 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», а тому із врахуванням обставин, що спірна земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_6, яка не має жодних зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк», а відтак звернення стягнення на земельну ділянку могло відбутися виключно після виділення в земельній ділянці частки ОСОБА_5, що вирішується судом за поданням державного виконавця.

З огляду на вищевикладені обставини, позиція суду першої інстанції, що об'єкт було передано на реалізацію без вжиття заходів для спростування сумнівів щодо перебування цього майна у спільній сумісній власності та/або не виділивши частки, є цілком правомірною та обґрунтованою.

Також зазначає, що апелянт не надав жодного доказу, що засоби масової інформації на які він посилається відносяться саме до місцевих друкованих засобів масової інформації і що вони розміщені за місцезнаходженням предмету іпотеки.

Стверджує, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» є надуманими та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а відтак ці доводи не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Просив, апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Крім цього, апеляційну скаргу на вищезгадане рішення подало і ДП «Сетам». Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 20 липня 2017 року, ДП «Сетам» були проведені електронні торги за лотом №223050 з реалізації предмету іпотеки, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,1199 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції визнав недійсними зазначені торги, посилаючись на те, що відкриття виконавчого провадження, арешт та опис земельної ділянки відбувалось в межах виконавчого провадження №53272814, на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, який був визнаний в подальшому таким, що не підлягає до виконання.

Зазначає, що 30 березня 2017 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким Т.К. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень №52518808 та №53272814 стосовно одного і того самого боржника ОСОБА_5 у зведене виконавче провадження №53676509.

Хоча виконавчий лист №2-1420/12, виданий 28 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 в солідарному порядку з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1047562,15 грн. був визнаний таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, у рамках зведеного виконавчого провадження №53676509 підлягав виконанню також виконавчий лист №752/1621/14 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1393462,68 грн.

Таким чином, з метою погашення зазначеної заборгованості державним виконавцем було правомірно передано на реалізацію ДП «Сетам» предмет іпотеки: а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1199 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена земельна ділянка була передана на реалізацію ДП «Сетам» відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна у рамках зведеного виконавчого провадження №53676509.

Зазначену земельну ділянку було продано на електронних торгах за 720500 грн., і навіть така сума не покрила заборгованість ОСОБА_5 у розмірі 1393462,68 грн., вказану у виконавчому листі №752/1621/14.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини у справі, не врахував того факту, що у рамках зведеного виконавчого провадження №53676509 підлягав виконанню також виконавчий лист №752/1621/14 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1393462,68 грн., внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недійсність електронних торгів за лотом №223050.

Зазначає, що не відповідає дійсним обставинам справи твердження суду першої інстанції про те, що не була проведена публікація повідомлення про проведення електронних торгів, що могло вплинути на залучення меншої кількості майбутніх покупців земельної ділянки з електронних торгів.

Так, ДП «Сетам» було опубліковано повідомлення про проведення торгів за лотом №223050 з реалізації предмету іпотеки, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,1199 га., кадастровий номер - НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у газеті «Час Київщини» від 23 червня 2017 року та газеті «Майдан-Брок» від 29 червня - 05 липня 2017 року.

Тобто, ДП «Сетам» було опубліковано повідомлення про проведення торгів за лотом №223050 у місцевих друкованих засобах масової інформації, за місцем знаходження земельної ділянки.

Просив, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу представника ДП «Сетам» від позивачів надійшов відзив, в якому останні спростовували доводи апелянта тим, що виконавчий лист №2-1420/12 на підставі якого державним виконавцем 24 січня 2017 року було відкрито виконавче провадження №53272814, в межах якого в подальшому відбулося звернення стягнення (опис та арешт) на земельну ділянку, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Про дану обставину добре було відомо державному виконавцю, так як ДВС Голосіївського району м. Києва приймала участь у вищевказаній справі у якості заінтересованої особи.

Проте, не зважаючи на обставину, що виконавчий лист ще в 2014 році був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, в 2017 році державний виконавець, на підставі даного виконавчого листа, відкриває виконавче провадження, в ході якого звертає стягнення на земельну ділянку, а відтак звернення стягнення на предмет іпотеки, що є необхідною передумовою для її подальшої передачі на прилюдні торги, відбулося в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню.

Щодо виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа №752/1621/14 про стягнення із ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1393462,68 грн., то в межах даного виконавчого провадження, а також в межах зведеного виконавчого провадження №53676509, дії що звернення стягнення на земельну ділянку не здійснювалися, а відтак ні в межах виконавчого провадження ні в межах зведеного виконавчого провадження, земельна ділянка не могла бути передана для реалізації на прилюдні торги.

Також, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно жодним чином не мотивовано тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають в процесі розлучення або розлучені, та що в них відбувся розподіл майна.

Із врахуванням обставини, що ОСОБА_6, яка має рівні права із ОСОБА_5 на земельну ділянку та не є боржником за виконавчим провадженням, в межах якого була реалізована земельна ділянка, з огляду на дані обставини суд дійшов обґрунтованого висновку, що продажем всієї земельної ділянки, без виділення належної ОСОБА_5 частки, були порушені права ОСОБА_6, як співвласника земельної ділянки.

Крім цього, враховуючи, що оцінка арештованого майна здійснюється з метою встановлення його стартової ціни під час реалізації на електронних торгах, а тому допущені порушення процедури визначення вартості земельної ділянки, несвоєчасне повідомлення ОСОБА_5 про результати оцінки майна та введення його в оману щодо можливості їх оскарження, суттєво вплинуло на результати торгів, так як ОСОБА_5 був позбавлений можливості своєчасно оскаржити результати оцінки земельної ділянки і як наслідок земельна ділянка була передана на реалізацію за явно заниженою ціною.

А враховуючи, що кошти від реалізації земельної ділянки призначені для погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «УкрСиббанк», тому реалізація належної йому земельної ділянки за явно заниженою ціною суттєво вплинуло на його майнові права та законні інтереси, з тих підстав, що у разі дотримання процедури визначення вартості земельної ділянки та її передачі на реалізацію за об'єктивною та обґрунтованою ціною, відбулося б повне погашення його заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», на яке ОСОБА_5 міг би розраховувати у разі продажу земельної ділянки із дотриманням вимог чинного законодавства.

Стверджує, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ДП «Сетам» є необґрунтованими та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а відтак ці доводи не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Просили, апеляційну скаргу ДП «Сетам» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 був укладений договір №0 про надання споживчого кредиту у сумі 134000,00 дол. США із цільовим призначенням для придбання земельної ділянки.

27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір поруки №170838, згідно умов якого ОСОБА_6 взяла на себе солідарну відповідальність за виконання зобов'язань ОСОБА_5 по вищевказаному договору №0.

27 грудня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_5 набув у власність земельну ділянку площею 0,1199 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_5 договору №0, було укладено договір іпотеки №5587, відповідно до якого, ОСОБА_5 передав в іпотеку банку вищевказану земельну ділянку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ « Укрсиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 1435839,43 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3219,00 грн., а всього 1439058,43 грн.

Також, вказаним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва визнано поруку ОСОБА_6 по договору поруки №170838 припинено з 31 березня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року змінено в частині зменшення суми заборгованості за кредитним договором до 1397149,96 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15 червня 2015 року на виконання вищезазначеного судового рішення, Голосіївським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №752/1621/14-ц про стягнення із ОСОБА_5 на користь ПАТ « УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1390243,68 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3219,00 грн., а всього стягнуто - 1393462,68 грн.

04 жовтня 2016 року за заявою стягувача ПАТ « УкрСиббанк» на підставі виконавчого листа №752/1621/14-ц від 15 червня 2015 року, державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві ЛевіцькимК.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 52518808 про стягнення із ОСОБА_5 на користь ПАТ « УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1393462,68 грн.

11 грудня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 був укладений інший договір про надання споживчого кредиту №0, яким позичальнику надано кредит у розмірі 119 250 доларів США.

11 грудня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №164582 у якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 по договору про надання споживчого кредиту №0.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року з ОСОБА_5 стягнено заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 1047562,15 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, як солідарного боржника - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 29 січня 2014 року.

28 травня 2013 року, Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1420/12, в якому зазначено про стягнення із ОСОБА_6 в солідарному порядку із ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг у сумі 1047562,15 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/1420/12 від 28 травня 2013 року.

Однак, незважаючи на визнання виконавчого листа №2/1420/12 від 28 травня 2013 року таким, що не підлягає виконанню 24 січня 2017 року, на підставі виконавчого листа № 2-1420/12 від 28 травня 2013 року, державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким К.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53272814 про стягнення із ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг у сумі 1047562,15 грн.

30 березня 2017 року, у межах виконавчого провадження № 53272814, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання, постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцького К.Т. доручено провести виконавчі дії Києво- Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, а саме: здійснення опису земельної ділянки загальною площею - 0,1199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 та за результатами проведення виконавчих дій скласти акт опису та арешту майна боржника, який направити до Голосіївського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві.

30 березня 2017 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким К.Т. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень № 52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц) та № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12) стосовно одного і того самого боржника ОСОБА_5 у зведене виконавче провадження № 53676509.

04 квітня 2017 року постановою державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Хмелевою М.В., на виконання постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві ЛевіцькогоК.Т. у межах виконавчого провадження № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання), проведено опис та арешт зазначеної вище земельної ділянки.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцького К.Т. від 10 квітня 2017 року, у межах виконавчого провадження № ВП 52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц), призначено суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання ТОВ «СЕЙМ КОМПАНІ», якому доручено провести незалежну оцінку земельної ділянки опис та арешт якої проведено у межах виконавчого провадження № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання).

26 квітня 2017 року ТОВ «СЕЙМ КОМПАНІ», на виконання постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцького К.Т. від 10 квітня 2017 року, проведено оцінку вищевказаної земельної ділянки та за результатами оцінки складено «Звіт про експертну грошову оцінку», відповідно до якого вартість земельної ділянки визначена у розмірі - 679 646,00 грн.

20 липня 2017 року ДП «Сетам» на підставі заявки Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві, в особі начальника відділу Заєць А.М., в межах зведеного виконавчого провадження №53676509 були організовані та проведені електронні торги із реалізації предмету іпотеки: земельної ділянки загальною площею - 0,1199га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведення електронних торгів був складений протокол №273105 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого переможцем електронних торгів визначено ОСОБА_2, який придбав вищевказану земельну ділянку за ціновою пропозицією - 720500грн.

01 серпня 2017 року затверджено акт про проведені електронні торги, що є підставою для видачі переможцю торгів свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності (номер запису 21874414) на земельну ділянку загальною площею - 0,1199 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та визнаючи недійсними електронні торги, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги були проведені з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому, такі порушення призвели до порушення законних прав та інтересів обох позивачів, зокрема незаконне позбавлення ОСОБА_6 на належну їй частку в спільному сумісному майні подружжя, позбавлення права ОСОБА_5 на оскарження висновку про вартість майна, та здійснення реалізації майна за ціною, яка не відповідає ринковій.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 5,6 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст.73 СК України визначено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Як передбачено ч.1 ст.379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданим відділом РАГС Ленінградського РУЮ у м. Києві.

Спірна земельна ділянка, яка була реалізована під час електронних торгів була придбана під час перебування позивачів у зареєстрованому шлюбі, а тому, вважається спільною сумісною власністю подружжя, як передбачено ст. 60 СК України.

Тобто, у відповідності до вимог ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення стягнення на вищезгадане майно, зокрема шляхом реалізації його на прилюдних електронних торгах, державний виконавець повинен був звернутись до суду з поданням про виділення частки боржника з цього майна для її подальшої реалізації.

Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 15 січня 2014 року (провадження №6-148цс13).

Так, у вищезазначеній постанові зазначено, що згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Умови та порядок виконання рішень судів і інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначено Законом та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158.

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання й компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст.1,2,5,7,10,11,111, 85 Закону).

Аналіз положень Закону й Інструкції №74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст.650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст.62 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV та пп. 5.11,5.12 Інструкції №74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п.5.11 Інструкції №74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2 Тимчасового положення), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд.3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд.4); і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд.6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст.650,655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд.6 Тимчасового положення, пп. 244,245,248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361; ст.34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, для гарантування конституційного принципу непорушності права власності та недопущення необґрунтованого втручання у право власності третьої особи, державною виконавчого службою необхідно було вжити всі, передбачені законом заходи, які б унеможливили порушення права власності третіх осіб, в даному випадку ОСОБА_6, зобов'язання якої як поручителя були припиненими, що встановлено у відповідних рішеннях судів, що набрали законної сили на момент проведення реалізації земельної ділянки, 1/2 частка якої належить їй як другому з подружжя.

Проте, на реалізацію було передане майно та не вжито заходів для спростування обґрунтованих сумнівів щодо перебування цього майна у спільній сумісній власності та/або не виділивши частки боржника.

Крім цього, відкриття виконавчого провадження, арешт та опис земельної ділянки відбувалось в межах виконавчого провадження №53272814, на підставі виконавчого листа №2-1420/12, виданого на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, який був визнаний в подальшому таким, що не підлягає до виконання, про що достеменно будо відомо виконавчій службі, оскільки вона була стороною під час розгляду заяви про визнання вказаного листа таким, що не підлягає виконанню, у якості заінтересованої особи.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

30 березня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про опис та накладення арешту на спірну земельну ділянку з метою її подальшої реалізації.

При цьому, опис та накладення арешту відбувалося в межах виконавчого провадження № 53272814(виконавчий лист №2-1420/12, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року).

При цьому, фактично земельна ділянка є предметом іпотеки за іншим зобов'язанням ОСОБА_5, по якому (зобов'язанню) примусове виконання судового рішення здійснюється в межах іншого виконавчого провадження №52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1981цс16, встановивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», суди повинні перевірити чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки прилюдні торги були проведені з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому, такі порушення призвели до порушення законних прав та інтересів обох позивачів.

Разом з цим, колегія суддів не бере до уваги посилання суду як на підставу для задоволення позовних вимог наступні доводи позивачів, а саме те, що опис та накладення арешту відбувалося в межах виконавчого провадження №53272814 (виконавчий лист №2-1420/12, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року), в той час як земельна ділянка є предметом іпотеки за іншим зобов'язанням ОСОБА_5, по якому примусове виконання судового рішення здійснюється в межах іншого виконавчого провадження №52518808 (виконавчий лист №752/1621/14, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року).

Вищезазначене спростовується тим, що 30 березня 2017 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким Т.К. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень №52518808 (виконавчий лист №752/1621/14 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1393462,68 грн.) та №53272814 (виконавчий лист №2-1420/12 про стягнення з ОСОБА_6 в солідарному порядку з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1047562,15 грн.) стосовно одного і того самого боржника ОСОБА_5 у зведене виконавче провадження №53676509.

Хоча виконавчий лист №2-1420/12, виданий 28 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 в солідарному порядку з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1047562,15 грн., був визнаний таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, у рамках зведеного виконавчого провадження №53676509 підлягав виконанню також виконавчий лист №752/1621/14 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1393462,68 грн.

З метою погашення зазначеної заборгованості державним виконавцем було правомірно передано на реалізацію ДП «Сетам» предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1199га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена земельна ділянка була передана на реалізацію ДП «Сетам» відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна у рамках зведеного виконавчого провадження №53676509.

Також, не заслуговують на увагу посилання суду як на підставу для задоволення позовних вимог доводи позивачів про те, що ринкова вартість об'єкту оцінки - предмету іпотеки визначена майже в рази дорожче ніж у Звіті про експертну грошову оцінку, виготовленому ТОВ «Сейм Компані», відповідно до якого вартість земельної ділянки визначена у розмірі 679646 грн., виходячи з якої і визначалась початкова ціна предмету продажу.

Суд першої інстанції при обґрунтуванні оскаржуваного рішення посилається на Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 16 липня 2017 року, виконаний ПП «Інформаційно-консультаційний центр».

Колегія суддів зазначений звіт не приймає до уваги з огляду на те, що оцінка вартості майна, визначена станом на 25 квітня 2017 року проводилась з урахуванням примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження, для визначення початкової вартості земельної ділянки, загальною площею 0,1199 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для її реалізації, як арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів, у той час як Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 16 липня 2017 року виконаний ПП «Інформаційно-консультаційний центр», не враховує факт арешту і примусової реалізації зазначеного майна, вимушені умови продажу тощо.

Таким чином, встановлення іншої вартості зазначеної земельної ділянки відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 16 липня 2017 року, виконаного ПП «Інформаційно-консультаційний центр», не доводить порушення прав позивачів, оскільки ціна майна, що виставляється на торги з метою примусового продажу, є відмінною від ринкової вартості та залежить від попиту учасників торгів.

Згідно із ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків передачі майна на реалізацію судом.

Щодо позиції суду першої інстанції про те, що не була проведена публікація повідомлення про проведення торгів, що могло вплинути на залучення меншої кількості майбутніх покупців земельної ділянки з електронних торгів, то слід зазначити наступне.

Так, ДП «Сетам» було опубліковано повідомлення про проведення торгів за лотом №223050 з реалізації предмету іпотеки, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,1199 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у газеті «Час Київщини» від 23 червня 2017 року №24 (267) та газеті «Майдан-Брок» від 29 червня - 05 липня 2017 року №26 (861).

Суд першої інстанції проігнорував ці докази здійснення публікацій про проведення спірних торгів у місцевих друкованих засобах місцевої інформації.

До того ж, ДП «Сетам» надало копії Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації (серія КІ №1433Р, газета «Час Київщини») та Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації (серія КІ №827, газета «Майдан-Брок»), якими підтверджується той факт, що сферою розповсюдження цих ЗМІ є Київська область.

Таким чином, ДП «Сетам» було опубліковано повідомлення про проведення торгів за лотом №223050 у місцевих друкованих засобах масової інформації, за місцем знаходження земельної ділянки.

Ключовим документом для оцінки законності проведення торгів є порядок про проведення торгів. Водночас суд першої інстанції посилається на Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджене Наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2015 року №2710/5, який на момент проведення торгів не був чинним, оскільки втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

На момент проведення торгів був чинним Порядок реалізації арештованого майна, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5.

Вищезазначені посилання суду як на підставу для задоволення позовних вимог на думку колегії суддів не можуть бути покладені в основу судового рішення, однак в кінцевому результаті не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про задоволення позову, так як виконавцем не було вжито заходів для спростування обґрунтованих сумнівів щодо перебування спірного майна у спільній сумісній власності та не було виділено частки боржника у цьому майні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката АО «Дмитро Воронцов та Партнери» Воронцова ДмитраЮрійовича та представника Державного підприємства «СЕТАМ» - адвоката ДеякаЯрослава Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба