Справа № 138/20/19
Провадження №:2-з/138/1/19
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

05 лютого 2019 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Цибульський О.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області до Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2, Могилів-Подільської районної ради про визнання протиправними та скасування рішень Серебрійської сільської ради, скасування реєстрації права власності та скасування державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2, Могилів-Подільської районної ради про визнання протиправними та скасування рішень Серебрійської сільської ради, скасування реєстрації права власності та скасування державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею. Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову в даній цивільній справі, де позивач просить забезпечити позов:

- забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно обєкта нерухомості - земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0271 площею 11,6300 га шляхом зобовязання відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації внести дану заборону до Державного реєстру речових прав;

- забороною здійснювати будь-які дії з приводу внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0271 площею 11,6300 га, розташованої на території Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району за межами населеного пункту.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що прийняттям оскаржуваного рішення Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №339 від 18.09.2018 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» було порушене чинне законодавство, а також порушено право власності та інтереси держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Як наслідок, ОСОБА_2 незаконно отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 11,6300 га, чим порушив вимоги земельного законодавства та інтереси держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Забезпечення позову є необхідним для охорони інтересів держави, з метою недопущення недобросовісним набувачем вказаної земельної ділянки здійснення продажу, дарування, обміну, поділу чи інших неправомірних дій щодо зазначеної земельної ділянки, які в разі незабезпечення позову потягнуть за собою порушення прав та інтересів держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як розпорядника землями сільськогосподарського призначення державної власності, відновлення яких потребуватиме значних зусиль та часу. Враховуючи викладене заявник вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких Головне управління звертається до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали додані до позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даній заяві повинно бути зазначено, зокрема захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; а також зясувати відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) субєкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані субєкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Відповідно до норми статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Таким спеціальним законом є Закон "Про виконавче провадження", а визначені у ньому вимоги до виконавчого документа є єдиними.

Положеннями статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовані вимоги до виконавчого документа. Так, згідно з пунктом 3 частині 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язковим реквізитом виконавчого документа є повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом - стаття 3 Закону України "Про виконавче провадження".

До переліку таких випадків включені рішення, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету - пункт 2 частина 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з вимогами частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Однак, в заяві про забезпечення позову представник позивача не зазначив конкретних осіб та їхніх даних, крім Міністерства юстиції України та його територіальних органів, яким слід заборонити вчиняти певні дії, і яких суд міг би ідентифікувати, визначивши таких осіб як «субєктів державної реєстрації прав чи осіб, які виконують функції державного реєстратора прав». Також в заяві не вказано та необґрунтовано з яких причин виконувати дану заборону слід зобовязати відділ державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації, оскільки згідно законодавства примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби.

Крім того, в другій вимозі заяви взагалі не зазначена особа, якій слід заборонити вчиняти зазначені заявником дії.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що слід відмовити заявнику в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.149-153,157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області в задоволенні заяви про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Вінницькій області до Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2, Могилів-Подільської районної ради про визнання протиправними та скасування рішень Серебрійської сільської ради, скасування реєстрації права власності та скасування державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду .

СУДДЯ: