Справа № 158/2939/18 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-з/802/68/19 Категорія: 53 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 56 939 грн 61 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 1 423 грн 30 коп. витрат з оплати судового збору та 4 108 грн 67 коп. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 932 грн 43 коп. судових витрат зі сплати судового збору.

26 листопада 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. У заяві представник ОСОБА_2 посилається на те, що фактично питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи в розмірі 5000 грн апеляційним судом не вирішувалося. Просить поновити строк на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги понесені судові витрати, а саме у розмірі 5000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд у разі необхідності може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів не вбачає необхідності у виклику учасників справи, тому розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення проводиться без їх виклику.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається із матеріалів справи, при подачі позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 визначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складалися із судового збору (1385 грн 65 коп. в суді першої інстанції та 2078 грн 48 коп., сплаченого в апеляційному суді) та 5000 грн витрат на правову допомогу, які сторона понесла у зв`язку зі зверненням до суду та які підтверджені умовами укладених договорів та квитанцією про їх сплату (а. с.18-25, т.1).

На підтвердження понесення витрат у розмірі 5000 грн на отримання правничої допомоги ОСОБА_2 надала суду першої інстанції договір №02-11-18/01 про надання правничої допомоги між нею та ОСОБА_1 від 02.11.2018 р., ордер про надання правничої допомоги від 09.09.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1184 від 19.04.2019 р., а також до суду апеляційної інстанції надано додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09. 2019 року, калькуляцію вартості послуг з надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №11 від 09.09.2019 р. про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката 5000 грн за роботу з оформлення і опрацювання апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також з`ясовує склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається зі змісту пунктів 3, 4, 5, 6 додаткової угоди №2 до договору №02-11-18/01 про надання правової допомоги від 02.11.2018 р. сторони погодили, що вартість послуг виконавця, обумовлених у даному замовленні, становить 5000 грн. Сторони погодили такий порядок розрахунків за дане замовлення. Оплата послуг за надану правову допомогу здійснюється клієнтом у формі попередньої оплати адвокатському об`єднанню «Глобал Лігал Груп» суми, визначеної у п.3 даної додаткової угоди протягом 15 днів з дня підписання цієї додаткової угоди. Судові витрати, які можуть виникнути в ході розгляду справи, оплачуються клієнтом окремо на підставі підтверджуючих такі витрати документів (квитанцій, чеків тощо) (а.с.22).

Із долученої до ухвалення судового рішення квитанції про сплату гонорару, наявної в справі, вбачається, що вона не містить жодного підпису.

Отже, у даному випадку представником ОСОБА_2 не було надано суду належних доказів понесення таких витрат, а тому у стягненні витрат на суму 5000 грн судом було відмовлено, про що зазначено у змісті судового рішення.

Наданий у подальшому суду апеляційної інстанції дублікат квитанції про сплату 5000 грн з підписами адвоката Кінах Я. В. не може бути підставою для ухвалення додаткового судового рішення, оскільки цей доказ подано після розгляду справи в суді, а питання щодо стягнення судових витрат за правничу допомогу обговорювалося і вирішувалося в суді при ухваленні судового рішення.

Оскільки на час подачі апеляційної скарги представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 та перебування справи у провадженні Волинського апеляційного суду представник позивача не надала суду зазначену квитанцію, тому врахувати її після перегляду справи та винесення постанови Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року неможливо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з огляду на норми пункту 3 частини 1 ст.270 ЦПК України відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 5000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу .

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 260, 261, 270, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді