КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1487/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

секретар - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - Монташевича Костянтина Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року,

встановив:

у жовтні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 4 000 грн., проценти за користування кредитним лімітом в сумі 231 грн. 78 коп., комісії за користування кредитним лімітом в сумі 1 грн. 12 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача кошти в сумі 4 000 грн., а в стягненні процентів та пені - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - Монташевич К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача - Монташевича К.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він 03.11.2014 уклав з відповідачем Заяву-договір №403/985 щодо виготовлення банківської платіжної картки НОМЕР_1, відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 та підписано анкету про надання комплексу банківських послуг. Одночасно було укладено Договір №;4555416 про встановлення ліміту кредитування та підписано анкету. 05.07.2017 о 02.29 йому надійшло sms-повідомлення про зняття готівки в сумі 4 000 грн. та 2 повідомлення про перевищення добового ліміту. Він відразу заблокував за телефоном картку, а вранці 05.07.2017 особисто звернувся до відділення банку та подав заяву про вказану подію. Після отримання відповіді з банку 19.07.2017 він звернувся до Печерського управління ГУ Національної поліції у м. Києві та подав заяву про вчинене відносно нього шахрайство.

25.09.2017 банк відмовив йому у відновленні залишку на рахунку, а тому він просив стягнути з банку 4 000 грн., проценти за користування кредитним лімітом у сумі 273 грн. 78 коп. та комісії в сумі 1 грн. 12 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача кошти в сумі 4 000 грн., а в стягненні процентів та пені - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у несанкціонованому знятті коштів з його рахунку не доведена, а тому не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення процентів та комісії позивачем не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення ст.1073 ЦК України, Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 03.11.2014 позивач уклав з відповідачем Заяву-договір №403/985 щодо виготовлення банківської платіжної картки НОМЕР_1, відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 та підписано анкету про надання комплексу банківських послуг. Одночасно було укладено Договір №;4555416 про встановлення ліміту кредитування та підписано анкету. 05.07.2017 о 02.29 відбулось несанкціоноване списання з рахунку позивача кредиту в межах суми добового ліміту - 4 000 грн.

Доводи, викладені представником відповідача про те, що доведеним є лише факт зняття кредитних коштів з рахунку позивача, а банком не вчинялись будь-які неправомірні дії, які призвели до списання коштів, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. Натомість суд визнав встановленим, що позивач не вчиняв дій, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального коді або іншої інформації, яка давала б змогу сторонній особі ініціювати платіжні операції та відразу поставив банк до відома про подію, а тому позивач як користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем.

У відповідь на заяву позивача від 05.07.2017 щодо вказаної події, працівником банку було зазначено, що вказана картка була скомпрометована у банкоматі АТ «Приватбанк» №САК/1255 (а/с18). В листі від 25.09.2017 відповідач також зазначив, що є підстави вважати, що на одному із терміналів шахраями було встановлено обладнання для зчитування даних з магнітної смуги (скімінг) та рекомендовано замовити картку з підтримкою чіпових технологій стандарту ЕМV (а/с 19).

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги припустився помилки щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до пп. 8, 9, 10 Розділу 4 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705 емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з внесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян".

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

В цьому пінкту закріплено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев'яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника

суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації

неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини

ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний

переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей

за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику

пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний

день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення

відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не

обумовлений договором між ними.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, належним способом захисту, який не суперечить закону, буде відновлення стану рахунку, який був у позивача на час проведення неправомірного переказу.

Враховуючи викладене, резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити та викласти в іншій редакції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Креджобанк» - Монташевича Костянтина Володимировича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року змінити та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

позов ОСОБА_3 задовольнити частково та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» відновити залишок коштів на поточному рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 станом на 02.28 05 липня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді