Номер провадження: 22-ц/813/4486/19
Номер справи місцевого суду: 506/621/17
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 506/621/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) Окнянська районна державна адміністрація Одеської області,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Окнянська районна рада, 2) Головне управління Держгеокадастру в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів, заапеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Чеботаренко О.Л. о 15 годині 27 хвилині 08 січня 2019 року, повний текст рішення складено 18 січня 2019 року,

встановив:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням роз`єднання позовних вимог просить: 1) визнати недійсним та скасувати розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 07 травня 2008 року №179/А-2008 в частині передачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок; 2) скасувати права власності ОСОБА_2 та земельну ділянку площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на землях Федосіївської сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.12.2008 року серії ЯЖ 318134 та кадастровий номер :01:002:208; 3) скасувати права власності ОСОБА_3 та земельну ділянку площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на землях Федосіївської сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.12.2008 року серії ЯЖ 318133 та кадастровий номер :01:002:207.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Красноокнянської районної ради від 24 листопада 2000 року №114-ХХІІІ отримав із земель запасу у постійне користування на території Федосіївської сільської ради земельну ділянку, площею - 49,50 га.. В тому ж році було встановлено межі земельної ділянки в натурі та він фактично приступив до її оброблення, а державний акт було видано пізніше через проблеми з бланками державних актів. З того часу він використовує зазначену земельну ділянку згідно із цільовим призначенням.

На думку позивача Красноокнянською РДА розпорядження № 179/А -2008 від 07 травня 2008 року прийнято безпідставно, так як відповідачі фактично в Окнянському районі не проживають, автомобільної та тракторної техніки для ведення особистого селянського господарства не мають, не мають необхідних знань та навичок для ведення особистого селянського господарства і з моменту надання їм у власність земельних ділянок жодних намірів вести особисте селянське господарство не виявляли.

Крім того, на його думку позивача Красноокняська РДА, передаючи у власність відповідачів земельні ділянки із земель запасу, а не із земель резерву, порушила вимоги ст. 141 ЗК України. Саме тому, позивач просить визнати недійсними та скасувати розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації, право власності, державні акти, кадастрові номери (Т. 1, а. с. 2 15 зворотна сторона).

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 08 січня 2019 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 07 травня 2008 року № 179/А-2008 про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Скасовано виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318134, площею - 2,00 га., для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Федосіївської сільської ради Окнянського району Одеської області, кадастровий номер № :01:002:0208.

Скасовано виданий ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318133, площею - 2,00 га., для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Федосіївської сільської ради Окнянського району Одеської області, кадастровий номер № :01:002:0207.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 правомірно користується земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого 07.05.2002 року. Його право користування вказаною земельною ділянкою та Державний акт на право постійного користування не скасовано. Тому видача відповідачам на частину цієї ж земельної ділянки державних актів 11 грудня 2008 року на підставі розпорядження Красноокнянської РДА від 07 травня 2008 року є неправомірною.

Тому, позовні вимоги в частині скасування державних актів, виданих відповідачам, та розпорядження Красноокнянської РДА, на підставі якого видані зазначені державні акти, підлягають задоволенню (Т. 1, а. с. 255 - 259 зворотна сторона).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в апеляційних скаргах оскаржують рішення в частині скасування виданих їм державних актів та в частині скасування розпорядження Красноокнянської РДА, на підставі якого їм видані зазначені державні акти. Просять рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є ідентичними за змістом. Вказані апеляційні скарги обґрунтовані тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленим, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянти вказують на незаконність державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого позивачу 07.05.2002 року, яким останньому надано у постійне користування земельну ділянку, площею - 49,50 га., яка розташована на території Федосіївської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Зазначають про пропуск позивачем строків на звернення до суду з вищевказаним позовом.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в частині задоволення позовних вимог, оскільки в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність скасування державних актів, виданих відповідачам, та скасування розпорядження Красноокнянської РДА, на підставі якого видані зазначені державні акти. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 140, 143, 152 ЗК України) та процесуального (ст. ст. 77, 79, 80, 81, 82, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційних скарг не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого 07.05.2002 року, надана у постійне користування земельна ділянка, площею - 49,50 га., яка розташована на території Федосіївської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства (Т. 1, а. с. 7).

Даний державний акт виданий на підставі рішення Красноокнянської районної ради від 24.11.2000 року № 114-ХХІІІ «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства» (Т. 1, а. с. 22).

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер № :01:002:0208, площею - 2 га., на території Федосіївської сільської ради на підставі державного акту від 11.12.2008 року серії ЯЖ № 318134, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10 (Т. 1 а. с. 11 - 11 зворотна сторона, Т. 1 а. с. 12 - 13).

ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер № :01:002:0207, площею - 2 га., на території Федосіївської сільської ради на підставі державного акту від 11.12.2008 року серії ЯЖ № 318133, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09 (Т. 1 а. с. 8 8 зворотна сторона, Т. 1 а. с. 9 - 10).

Вищевказані державні акти видані на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 07.05.2008 року № 179/А-2008.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 17-1895/6126/6127 від 17.01.2018 року, проведеної в межах розгляду цивільної справи №506/292/16-ц, земельні ділянки ОСОБА_3 , площею - 2,00 га., та ОСОБА_2 , площею - 2,00 га., повністю входять до складу земельної ділянки, площею - 21,89 га., наданої у постійне користування ОСОБА_4 , згідно державного акту серії І-ОД № 005426 від 07.05.2002 року (Т. 1, а. с. 81 - 88).

Зазначені обставини визнаються сторонами та встановлені рішенням Красноокнянського районного суду від 03 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 12 червня 2018 року і тому, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Між сторонам виникли правовідносини щодо захисту права користування земельною ділянкою.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини Україні є Земельний Кодекс України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 ЗК України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Підстави примусового припинення права на земельну ділянку саме у судовому порядку передбачено ст. 143 ЗК України у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 визначено, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Конституція України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельний кодекс України є одним із таких законів, норми якого встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі № 29979/04 від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладені вище приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доводи апеляційних скарг щодо незаконності державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого 07.05.2002 року, є безпідставними, так як цим доводам вже надана оцінка судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій (справа № 506/292/16-ц), а саме - рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року, залишеним без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Окнянської районної ради в Одеській області, ОСОБА_1 , треті особи: Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконним та скасування вказаного державного акту, виданого ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведенності посилання відповідачів на необхідність застосування наслідків пропуску позовної давності, так як належним, допустимим та достовірним доказом, коли позивачу ОСОБА_4 стало відомо про накладення земельних ділянок є висновок судової земельно-технічної експертизи № 1895/6126/6127 від 17 січня 2018 року, проведеної в межах розгляду справи №506/292/16-ц. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що порушення прав позивача щодо користування земельною ділянкою є триваючим.

Отже, недоведеними є доводи апеляційної скарги щодо пропуску строків позовної давності позивачем.

Інших доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційні скарги не містять.

За таких обставин апеляційні скарги є безпідставними, а тому їх треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 таапеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 08 січня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе