УХВАЛА

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 750/836/19
провадження № 61-13637ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 26 від 26 грудня 2018 року, про зняття його з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові;
- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 року №424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про поновлення позивача та членів його сім`ї на квартирний облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 26 грудня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 15 листопада 2012 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій з 26 травня 2018 року.

Позов мотивовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 грудня 2017 року № 399 полковника ОСОБА_1 , старшого офіцера оперативного відділу штабу управління ракетних військ і артилерії управління оперативного командування «Північ», відповідно до частини шостої статті 26 з урахуванням підпункту «а» звільнено з військової служби у запас за пунктом (в зв`язку з закінченням строку контракту) та з 29 грудня 2017 року виключено зі списків військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2018 року № 424 позивача було знято з квартирної черги для отримання житла в Чернігівському гарнізоні.
Вважає зазначене рішення протиправним і таким, що порушує його права щодо забезпечення постійним житловим приміщенням, оскільки держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями і, зокрема військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_1 мав стаж військової служби 29 років та був зарахований на квартирний облік до 15 листопада 2012 року, отримує пенсію за вислугу років, є ветераном військової служби та учасником бойових дій, вважає, що у даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до пунктів 2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2018 року, оформлене протоколом № 26 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 26 від 26 грудня 2018 року, про зняття ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові.
Визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2018 року № 424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 26 грудня 2018 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходили з відсутності підстав для зняття позивача з квартирного обліку відповідно до пункту 1 розділу 6 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», так як даним пунктом не врегульовано питання зняття військовослужбовців з квартирного обліку, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2018 № 424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Суддя В. С. Жданова