РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 560/935/18

Провадження № 22-ц/4815/1500/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Сидоренко З.С.

Рішення ухвалене в м. Дубровиця Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 08 жовтня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі ХНУВС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, а саме грошові кошти в розмірі 41246,00 грн та судові витрати.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 30 серпня 2010 року по 02 липня 2015 року. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2010 року №403 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30 серпня 2010 року та присвоєно звання "рядовий міліції". Наказом УМВС України в Рівненській області від 02 липня 2015 року №210 о/с відповідача звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п. 64 "ж" (за власним бажанням). 01 вересня 2010 року між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Рівненській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з довідки-розрахунку щодо витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, яку складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ХНУВС в сумі 41246,00 грн.. Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались, ані протягом навчання у ХНУВС, ані протягом роботи у практичному підрозділі. Про відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, згідно умов договору, відповідач знав та заперечень щодо відшкодування ним витрат не має, що підтверджується копією висновку службового розслідування та поясненням. Станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти, пов`язані з його утриманням.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі 41246,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідач звільнився із служби в міліції до закінчення трирічного строку і не відшкодував добровільно витрати на навчання, тому на виконання умов договору зобов`язаний такі витрати відшкодувати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не мав реальної можливості виконати свої зобов`язання про продовження служби в міліції через її ліквідацію.

Крім того, зазначений договір від 01.09.2010 був укладений на підставі Закону України "Про міліцію" (втратив чинність 07.11.2017), постанови КМУ від 01.03.2007 №313 (втратила чинність 12.04.2017), наказу МВС України від 14.05.2007 №150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України" (втратив чинність 20.04.2017), а 31.12.2017 закінчилася дія самого договору. Тобто, вважає, що оскільки положення закону, які встановлювали правову відповідальність, втратили чинність, то він не може нести такої відповідальності, оскільки дана відповідальність була встановлена у договорі укладеному на виконання нормативних актів, які втратили чинність.

Також вважає, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням предметної підсудності, оскільки служба в міліції є публічною службою, а договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України №9415-10пс/РВ від 01.09.2010 укладений між Головним управлінням МВС України в Рівненській області, ним та позивачем є адміністративним договором. Тому суду належало закрити провадження у справі на підставі п.1.ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, вирішити питання про стягнення судових витрат.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спір пов`язаний з вимогою позивача відшкодувати понесені витрати на навчання у вищому навчальному закладі і невиконанням відповідачем умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, внаслідок чого у останнього виникло зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, згідно з витягу з наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2010 року № 403 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінальної поліції Харківського національного університету внутрішніх справ з 30 серпня 2010 року та присвоєно звання "рядовий міліції" (а.с.3).

01 вересня 2010 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Рівненській області та ОСОБА_1 укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.9-10). Договір набрав чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, відповідно до п.7.4 цього Договору.

Наказом №33 о/с від 28.02.2014 року, відповідача, як випускника 4-го курсу навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції за напрямком підготовки "правознавство" Харківського національного університету внутрішніх справ відраховано зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Рівненській області, сума витрат, пов`язаних з його утриманням, складає 41246,00 грн.

Згідно з витягу з наказу Управління МВС України в Рівненській області №210 о/с від 02.07.2015, лейтенанта міліції Лося Ю.О., дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням), підстава: рапорт ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається з довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Харківському національному університеті внутрішніх справ від 14.02.2014, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням за період з 30.08.2010 року по 28.02.2014 становить 41246,00 грн., з яких 9887,30 грн. - грошове забезпечення; 16028,07 грн. - продовольче забезпечення по 06.02.2014 рік; 3488,86 грн. - речове забезпечення; 11841,77 грн. - вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв (а.с.11).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом статті 9 ЗУ "Про міліцію", чинного на час виникнення спірних відносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про міліцію" працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно зі ст. 18 ЗУ "Про міліцію" підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Аналогічні норми містяться в ст. 74 ЗУ «Про національну поліцію», який є чинним на час розгляду справи, відповідно до ч.ч. 4,5 якої особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З наведених норм вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнився 02.07.2015 за власним бажанням, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами трьохстороннього договору від 01.09.2010 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

В той же час у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, діяв не як суд, встановлений законом.

Апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі з роз`ясненням позивачу права на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У частинах 1 і 2 статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтям 255 та 257 цього кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом правил предметної юрисдикції, тому зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255, частини першої статті 377 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позову Харківський національний університет внутрішніх справ сплатив судовий збір в сумі 1762,00 грн, які слід віднести на їх рахунок. Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2643,00 грн, тому враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її задоволення, вказані судові витрати підлягають до стягнення із Харківського національного університету внутрішніх справ.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі закрити, роз`яснивши право на звернення з вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Стягнути з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 2643,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук