Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Вереш А.В.

за участі :

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення правил тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що ввечері 26 ІНФОРМАЦІЯ_1 проходячи в м. Ужгород по вул. Соснова зазнала нападу двох собак,які були без повідка і намордника. Собаки вкусили її за ліву руку та в область лівого передпліччя. Власником Собак виявився мешканець АДРЕСА_1 , вул. Соснова , 4 - ОСОБА_3 . _В результаті нападу Собак, вона зазнала легких тілесних ушкоджень у вигляді множинних укушено-рваних ран, що підтверджується висновком спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 1079 від 02.11.2016 року. Будь- яка допомога власником собак їй , як потерпілій не надавалася. Позивач вказує, що заподіяння шкоди її здоров`ю сталося в результаті порушення ОСОБА_3 правил тримання собак, за що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2017 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.154 ч.2 КУпАП.Будь-яких спроб з боку власника собак компенсувати матеріальні або моральні збитки здійснено не було.

У зв`язку із нанесеними травмами позивач звернулася за медичною допомогою до лікарні . Розмір завданої їй матеріальної шкоди становить 3150,00 грн. , що складається із вартості придбаних ліків у розмірі - 300 грн. 00 коп., вартості пошкоджених речей , розірваної куртки 1500, 00 грн., сумки 650,00 грн., штанів - 400,00 грн., парасолі 300,00 грн.

Крім того, як зазначає позивач, неправомірними діями відповідача їй також завдано моральну шкоду, що полягає у психологічному травмуванні від нападу розлючених собак, отриманні болючих ушкоджень м`яких тканин. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 15 000 грн. 00 коп.

Оскільки , на думку позивача, внаслідок дій відповідача їй було завдано матеріальної та моральної шкоди, а відповідач - ОСОБА_3 визнаний винним у порушенні правил тримання собак, в добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодував, з посиланням на викладене, просить суд ухвалити рішення яким заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на її користь суду завданої матеріальної шкоди в розмірі 3150,00 грн. та суму завданої моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в межах позовної заяви в повному обсязі, просила їх задоволити з підстав та мотивів викладених у позові. Надала пояснення аналогічно викладеним у позові. Вказала, що докази понесених витрат на придбання ліків в сумі 300,00 грн. відсутні. Просила врахувати клопотання подане до суду про виправлення технічної описки у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 955,500, 895.

Клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

07.03.2018 представником позивача подано клопотання про виправлення технічної описки у тексті позовної заяви.

19.04.2019 представником позивача подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2018 року відкрито провадження у справі за № 308/11338/17 за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2018 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, 26.10.2016 р. о 21 год 00 хв. належні гр. ОСОБА_3 собаки через незачинену хвіртку вибігли на вул АДРЕСА_2 м АДРЕСА_1 , де напали на гр. ОСОБА_2 та покусали її, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, чим порушив правила тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей.

Згідно даних талона травматологічного пункту Ужгородської ЦМКЛ № 12818 від 26.10.2016 року, ОСОБА_2 26.10.2016 року о 21 год. 45 хв. звернулась до травматологічного пункту Ужгородської ЦМКЛ, та післяогляду лікарем поставлено діагноз множинні укушено рвані рани лівого передпліччя.

Висновком спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 1079 від 02.11.2016 року , встановлено, що у ОСОБА_2 згідно даних медичної довідки виявлено множинні укушено рвані рани лівого передпліччя. На момент судово медичного обстеження на тілі ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді : ран та вшитих ран лівого передпліччя. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих предметів по механізму здавлення, якими могли бути зуби тварини ( собака). По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка відбувалася 26.10.2016 року. За ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2017 р. у справі 308/13493/16-п ОСОБА_3 визнано винним, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, а саме у вчиненні порушення правил тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 , що мало місце 26.10.2016 року о 21 год.00 хв..

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні 26.10.2016 року порушення правил тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 , встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує.

Окрім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 26.10.2016 року, які були відібрані інспектором роти №1 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП від ОСОБА_3 , вбачається, що останній повідомив, що 26.10.2016 року приїхавши додому виявив, що собаки породи московські сторожеві вибігли з двору , хоча вжив заходи для того, щоб собаки не вибігали на вулицю.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що нале-жить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої та восьмої статті 9 вказаного Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домаш-ніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

У відповідності до вимог частин першої та другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибу-хо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механіз-мом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо во-на не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної силиабо умислу потерпілого.

Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/3985/15-ц, провадження №61-13889св18.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд виходить з належних та допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження понесених позивачкою витрат в сумі 300,00 грн. на придбання необхідних медикаментів, до суду не надано жодних доказів.

Аналізуючи докази надані позивачем на підтвердження завданих матеріальних збитків в сумі 2850,00 гривень , що складають вартість пошкоджених речей, а саме куртки, сумки, штанів та парасолі в результаті нападу Собак ,суд приходить до висновку що такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суду надано відеодиск із фотознімками на яких зображені речі, в які як стверджує позивач, вона була одягнена в момент нападу на неї собак і які були пошкоджені в результаті нападу Собак, а також роздруківки з інтернет - сайтів на яких зображена вартість аналогічних речей.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент нападу на позивача собак 26.10.2016 року остання була одягнена саме в ці речі, а також , що вказані речі пошкоджені в результаті нападу на неї собак 26.10.2016 року до суду не надано. Окрім того, на думку суду, не підтверджена позивачем і вартість пошкоджених речей.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи докази, у судовому засіданні надані позивачем на підтвердження позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на її користь 3150,00 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди , суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог, не довела суду , що між вказаними незаконними діями відповідача та завданням матеріальної шкоди в сумі 3150,00 гривень є причинно-наслідковий зв`язок, а тому суд приходить до переконання , що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3150,00 гривень є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`їчи близьких ро-дичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимо-ги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Поскільки неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 , внаслідок яких позивач зазнала нападу собак в результаті якого отримала тілесні ушкодження,були завдані моральні страждання та психологічні переживання позивачці, і факт спричинення позивачу моральної шкоди знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до переконання , що між вказаними неправомірними діями відповідача та нанесенням моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок, а відтак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди , суд враховує глибину моральних та душевних страждань позивачки, тривалості цих страждань, їх характер, тяжкість та незворотність змін у її житті ,характеру правопорушення допущеного відповідачем та виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки необхідно стягнути 5000,00 грн. моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, яка знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, в решті вимог в частині моральної шкоди необхідно відмовити.

Позивачкою доведено заподіяння їй моральної шкоди з вини відповідача, а тому вона має право на відшкодування такої шкоди.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,19,81,82,89,133,141,259,263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.23,1166,1167,1187 ЦК України, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_3 ( 1967 року народження, місце реєстрації АДРЕСА_1 ;)

Дата складання повного тексту рішення суду 16.12.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца