У Х В А Л А

іменем України

28 серпня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Кравченко О. Г.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

стягувача - Виговського ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква справу за заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2019 року заявник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що рішенням суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасовано та визнано незаконним Наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 476-к від 25 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_4 ; зобов`язано управління поновити ОСОБА_4 на раніше займаній посаді; зобов`язано стягнути з управління на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 181 702,24 грн. без врахування відповідних податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць було допущено до негайного виконання, що, до речі, і було виконано управлінням. Також, було стягнуто з управління на користь держави та на користь Виговського відповідні суми судового збору.

В зв`язку з допущеною арифметичною помилкою, Київський апеляційний суд виніс ухвалу про виправлення арифметичної помилки від 06 травня 2019 року. В ухвалі суд зазначив, що ним була допущена помилка у наведеній сумі компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку необхідно стягнути з управління на користь ОСОБА_4

Не погоджуючись із вказаними вище постановою від 03 квітня 2019 року та ухвалою про виправлення арифметичної помилки від 06 травня 2019 року управлінням були подані касаційні скарги, стосовно яких Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А.С. було відкрито касаційне провадження.

Однак, позивач по справі ОСОБА_4 не очікуючи завершення розгляду даної справи в касаційному провадженні, отримує виконавчий лист та подає його до примусового виконання. Постановою Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження.

Як вже було зазначено вище, управлінням було негайно виконані ті вимоги, які були визначені Київським апеляційним судом, як такі що підлягають негайному виконанню. Інші ж вимоги управління планувало виконати в добровільному порядку вже після розгляду їх в касаційному порядку та винесення по ним відповідного рішення судом касаційної інстанції.

Отже, в разі якщо касаційна інстанція скасує вже виконане рішення суду, за яким позивачеві було присуджено компенсацію заробітку за час вимушеного прогулу, а при новому розгляді справи йому в позові відмовлено, поворот виконання судового рішення можливий лише за наявності певних виключних умов, зокрема, це стосується випадків, коли перше рішення гуртувалось на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або на поданих ним підроблених документах. Але й у цих випадках необхідно встановити умисел працівника на вчинення ним таких дій з метою незаконного отримання певних грошових виплат.

Також варто врахувати, що одним з основних завдань управління є здійснення контролю за використанням коштів Фонду за цільовим призначенням, правильністю фінансування витрат на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності управління. Витрачання коштів не за цільовим призначенням може призвести до зупинення соціальних виплат, функціонування виплат, зокрема вплине на виплату заробітної плати працівникам управління.

Просили суд відстрочити виконання оскаржуваною постанови Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року та ухвали від 06 травня 2019 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

12 серпня 2019 року зазначена заява разом із додатками була отримана головуючим по даній справі.

21 серпня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням В.о. начальника управління Рева П.В. до 28.08.2019 року.

В судовому засіданні представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області Капінус О.І., який діє на підставі довіреності підтримав заяву про відстрочення виконання судового рішення, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заяви про відстрочення виконання та просив суд відмовити в її задоволенні.

Згідно ч. 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши заяву разом із додатками, приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Виходячи із вимог даної норми, відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про відстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги було задоволено та визнано незаконним Наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 476-к від 25 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_4 ; зобов`язано управління поновити ОСОБА_4 на раніше займаній посаді; зобов`язано стягнути з управління на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 181 702,24 грн. без врахування відповідних податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць було допущено до негайного виконання, що не спростовано сторонами.

Крім того, в зв`язку з допущеною арифметичною помилкою, Київський апеляційний суд виніс ухвалу про виправлення арифметичної помилки від 06 травня 2019 року. В ухвалі суд зазначив, що ним була допущена помилка у наведеній сумі компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку необхідно стягнути з управління на користь ОСОБА_4

06 червня 2019 року на підставі виконавчого листа № 357/11936/18, виданий 23.05.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було відкрито виконавче провадження старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мазаєвим Святославом Володимировичем про стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області ( боржник ) на користь ОСОБА_4 ( стягувач ) середнього заробітку за час вимушеного відгулу в розмірі 110 748,71 гривень.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року та ухвалою про виправлення арифметичної помилки від 06 травня 2019 року управлінням були подані касаційні скарги, стосовно яких Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А.С. було відкрито касаційне провадження, що підтверджується доданою до заяви копією ухвали Верховного Суду від 15 травня 2019 року.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, як підставою для такого відстрочення зазначається лише та обставина, що наразі справа перебуває на розгляді у касаційній інстанції, управління планувало виконати рішення в добровільному порядку, але вже після розгляду касаційним судом. У разі скасування виконаного рішення та відмови у позові ОСОБА_4 , призведе до порушення виконання кошторису управління.

Оскільки обставини, на які посилається заявник не є такими, що ускладнюють виконання рішення, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви про відстрочення виконання судового рішення та про відмову у задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 81, 260, 353, 435 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 28 серпня 2019 року.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов