1Справа № 335/9151/18 2/335/277/2019
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2019 р. м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м Запоріжжя у складі складі: головуючої судді Соляник А.В. за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачка є основним квартиронаймачем квартири № 20 в будинку №13 по бул. Центральному в м. Запоріжжя, відповідно до ордеру №480 від 08.02.1983 року. У вказаному помешканні зареєстрований син позивачки ОСОБА_3 та її колишній чоловік ОСОБА_2 Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний 16.03.1995 року, про що є свідоцтво про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м.Запоріжжя 16.03.1995 р., актовий запис №146. В 1998 році відповідач виїхав з квартири зібравши всі свої речі. Місце знаходження відповідача позивачці не відомо, зв'язок з ним не підтримує. Позивачка посилається на те, що вона є пенсіонеркою та бажає отримувати житлову субсидію на оплату житло-комунальних послуг, оскільки оплата за ці послуги, яка нараховується позивачці наразі з урахуванням кількості зареєстрованих у квартирі осіб, є вельми значною для її бюджету. Однак, реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачці квартирі перешкоджає їй у реалізації цього права на підставі чого звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді від 20.08.2018 р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання надійшла заява представника позивачки ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 18.12.2017 р. реєстраційний номер №4485, посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, в якій вона підтримала позовні вимоги просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просить розглядати справу без її участі а також без аудіо та відео фіксації.
Відповідач в судове засідання не з'явився, відзивів на позов не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його заяві, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до Ордеру №480 від 08.02.1983 року позивач ОСОБА_1, є основним квартиронаймачем квартири № 20, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул.Центральний будинок 13 та зареєстрована за цією адресою з 25.03.1983 року по теперішній час, що підтверджено інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.07.2018 року.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: м.Запоріжжя, бул.Центральний, б. 13 кв. 20 з 25.03.1983 року по теперішній час, що підтверджено інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.07.2018 року, проте не проживає за вказаною адресою з 1998 року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.07.2018.
Відповідно до статті 71 ЖК УРСР При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст..72 ЖК УРСР Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
При цьому, у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», розяснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується права позивача.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна сакрга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Судя: ОСОБА_6