Справа № 188/1227/19
Провадження № 2/188/501/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.,

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.,

справа №188/1227/19

позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в розмірі 11769.51грн.

В обґрунтування позову зазначено, між позивачем та відповідачем була укладена заява № б/н від 23.12.2014 року, згідно з якою ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, тобто він був укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складала між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.07.2019 року має заборгованість - 11769.51грн., яка складається з наступного:

2824.49 грн. - заборгованість за тілом кредита;

2380.78 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

4466.23 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

1061.37 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

536.64 грн. - штраф (процентна складова).Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, судові витрати.

В судове засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача, позов підтримує, просить стягнути заборгованість, судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки від 28.11.2019 року, особисто отримала 12.12.2019 року.

Суд ухвалює рішення у відсутність відповідачки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено 23.12.2014 року відповідачем, підписано анкету -заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У заяві позичальника від 23.12.2014 року домовленості сторін щодо строку дії кредитного договору відсутні.

Відповідно до позову з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але в якості доказів копії банківської картки або іншим чином визначення часу дії договору суду позивачем не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадкуАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до Анкети-заяви, клієнт зазначає, що на момент отримання кредиту він ознайомлений з умовами кредитування, а також те, що йому вручена пам`ятка про умови кредитування.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, в Анкеті-заяві не зазначено якого виду кредитна карта видана клієнту і з яким кредитним лімітом.

Позивач посилається на Тарифи, але суд не має можливості визначитись встановленими для відповідача тарифами, так як вид отриманої відповідачем кредитної карти не зазначено ні у позові ні у Анкеті-заяві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Але відповідно до витягу з Тарифів та наданих не належно оформлених письмових доказів у виді розрахунків, зазначені відсотки не співпадають.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Вимоги відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивачем не заявлені.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 23.12.2014 року процентна ставка та строк дії договору не зазначені.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник і яка є підставою для інших нарахувань в зв`язку з порушенням збов`язань ), а стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом та штрафні санкції і пеню .

На визначення розміру заборгованості позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилається на розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.12.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 15.07.2019 року, а також посилався на витяг з Умов, Тарифів та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом саме розрахунку бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15).

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.12.2014 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (05.09.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Розрахунок, є головним доказом при вирішенні питання про розмір заборгованості, її види та правильність нарахування заборгованості, представник не має повноважень розраховувати банківську заборгованість відповідача.

Позивач в позовній заяві зазначив, що додав до позову оригінал розрахунку.

До матеріалів справи додано Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.12.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.10.2016 року та Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.12.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 15.07.2019 року, тобто надано два розрахунки.

Надані Розрахунки не містять посилань на те з чого і ким вони роздруковані, під розрахунками лише зазначено «представник ПриватБанку » і підпис, але чий підпис стоїть під розрахунком, прізвище ім`я по батькові, або прізвище та ініціали в розрахунку не зазначено.

Розрахунок здійснюється банком по відповідній програмі в електронному варіанті, тож паперова роздруківка повинна бути посвідчена відповідною особою з зазначенням прізвища відповідальної особи.

Відповідно до п.69 Постанови Правління НБУ №97 від 18.07.2019 року «Про затвердження Положення про організацію процесу управління проблемними активами в банках України» банк забезпечує автоматичний розрахунок кількісних ІРП, які базуються на внутрішніх даних банку щонайменше щодо класу та кількості днів прострочення боржником/контрагентом погашення боргу.

Крім того, процентна ставка до 31.10.2016 року складала 2% а станом на день подачі позову 3.5%, що не відповідає Тарифам, витяг з яких надано банком.

Відповідно до наданого витягу з тарифів за обслуговування кредитних карт «Універсальна»:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова ставка 3.0%;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова ставка 2.5%;

«Універсальна, CONTRAKT» базова ставка 1.7%;

«Універсальна, GOLD» базова ставка 2.5%,

Тобто базові відсотки зазначені у розрахунках у розмірі до 31.10.2016 року складала 2% а станом на 15.07.2019 року 3.5% Тарифами взагалі не передбачені.

Крім того в розрахунку зазначена заборгованість по судовим штрафам, але сторона позивача в позові зазначила, що заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, не поснивши, яким чином тоді в розрахунку зазначена заборгованість по судовим штрафам в розмірі 1036.64грн.

Враховуючи вищезазначене, суд, власною ухвалою від 21.10.2019 року надав можливість стороні позивача до початку розгляду справи по суті, надати до суду, як належний доказ, Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.12.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом- ОСОБА_1 , станом на 15.07.2019 року, з належним чином засвідченим підписом відповідної посадової особи Банку, або копію, засвідчену належним чином підписом відповідальної особи.

Відповідно до ч.3 ст.77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивач не використав своє право на надання суду належних письмових доказів щодо відповідного розрахунку, тому в цій частині суд вважає Розрахунок як доказ не є таким, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи щодо розрахунку суми заборгованості.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, не містять дати, крім того, з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору №б/н, укладеного між сторонами 23.12.2014 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Зазначені обґрунтування є практикою Верховного суду і міститься в Правовому висновку Постанови ВС від 27.11.2019 по справі № 140/458/17 (№ в ЄДРСР 86139313) « Вказане враховано судом апеляційної інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, а тому висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21 568,46, заборгованості по пені та комісії в розмірі 3 389,12 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 335,03 грн є правильним та таким, що відповідає нормам матеріального права. Оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.»

Відповідно до позовних вимог заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2824.49 грн. того, та те, що відповідач отримав кредит, підтверджується також Анкетою-заявою тому не викликає сумнівів у суду і підлягає стягненню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредита в розмірі 2824.49 грн грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір

покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимога була заявлена на суму 11769.51 грн., задоволена частково в розмірі 2824.49 грн., що є 1/4.17 частиною від заявленої вимоги тому , судові витрати при подачі позову сплачені позивачем підлягають частковому стягненню з відповідача у розмірі 460.67 грн.

Беручи до ст.ст. 4, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , заборгованість за тілом кредита у розмірі 2824.49 грн. на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , сплачений позивачем судовий збір частково, у розмірі 460.67 грн. на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна