Справа № 308/1870/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Чучки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2019 року (у складі судді Лемак О.В.) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг України» (надалі Товариство) звернулося до суду із заявою про поновлення строку в травні 2019 р.

Просило поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 308/1870/13, виданих Ужгородським міськрайонним судом на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 р. про стягнення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування заяви вказало, що 21 березня 2016 р. апеляційним судом Закарпатської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь Товариства.

21.07.2016 р. Товариство зверталося до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про видачу виконавчих на підставі рішення апеляційного суду, однак отримало відмову через те, що справа знаходилася на розгляді в касаційній інстанції.

16.07.2018 р. справа повернулася до суду першої інстанції.

10.12.2018 р. Товариство повторно звернулося до суду першої інстанції про видачу виконавчих документів.

09.04.2019 р. Товариству були видані виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, однак 21.03.2019 р. закінчився трирічний строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів. Відтак, Товариство позбавлене можливості пред`явити виконавчий документ до виконання у строки, передбачені законодавством.

У свою чергу боржники рішення суду не виконують і не здійснили жодного платежу в рахунок погашення заборгованості.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2019 р. заяву Товариство задоволено: визнано поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів № 308/1870/13-ц, виданих Ужгородським міськрайонним судом на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 р. про стягнення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви Товариства про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Доводить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-Заяви, подані Товариством про видачу виконавчих листів, не містили усіх необхідних реквізитів, зокрема, там відсутні відомості про місцезнаходження позивача, що могло стати причиною ускладнення видачі виконавчих листів;

-рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 р. набрало законної сили з моменту його прийняття, із цього часу у позивача виникло право на звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа, однак Товариство звернулося до суду із заявою про видачу виконавчих листів лише 21.07.2016 р., що може свідчити про небажання одержувати виконавчі листи та недбале ставлення до своїх процесуальних прав.

ОСОБА_1 також оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2019 р. Просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви Товариства про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Доводить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-у законодавстві не має конкретно визначених термінів для видачі виконавчого листа, але суди зобов`язанні надавати їх у розумні строки;

-заяви подані Товариством про видачу виконавчих листів не містили усіх необхідних реквізитів, зокрема, там відсутні відомості про місцезнаходження позивача, що могло стати причиною ускладнення видачі виконавчих листів;

-одержання Товариством виконавчих листів по завершенню строку пред`явлення їх до виконання є наслідком недбалого ставлення самого позивача до своїх процесуальних прав.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 р. у цивільній справі № 308/1870/13-ц залишається не виконаним, а виконавчий лист неможливо пред`явити до виконання у зв`язку із закінченням строку для пред`явлення його до виконання, а відтак суд дійшов висновку, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений стягувачеміз поважних причин, так як останній виданий стягувачу після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

При цьому встановив, що 21 березня 2016 р. апеляційним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі № 308/1870/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.16 р було залишено без розгляду позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із копії заяви від 21.07.2016 р.видно, що Товариство зверталося до Ужгородського міськрайонного суду про видачу виконавчих листів на підставі рішення апеляційної інстанції від 21.03.2016 р., однак представнику було повідомлено, що видача є неможливою у зв`язку з перебуванням справи в касаційній інстанції.

Відповідно до супровідного листа ВС відправив матеріали судової справи до суду першої інстанції 16.07.2018 р. Копію указаного супровідного листа Товариство отримало 20.07.18 р.

07.12.2018 р. Товариство повторно зверталося до Ужгородського міськрайонного суду про видачу виконавчих документів.

На виконання указаної заяви 09.04.2019 р. Товариству було видано виконавчі листи від 21.12.2018 р. у справі № 308/1870/13-ц відносно боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на виконання рішення апеляційної інстанції від 21.03.2016 р.

Однак, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк на його пред`явлення виконавчого документу вже минув. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 р. набрало законної сили 21.03.2016 р., а відповідно строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 21.03.2019 р.

За приписами ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Перелік причин, які необхідно вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до положень цивільно-процесуального закону дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відсутність у заявника виконавчого документа зумовлює неможливість пред`явлення такого до примусового виконання, що ставить під загрозу питання виконання судового рішення взагалі.

Суд установив, що заявником доведено обставини, на які він посилається у своїй заяві щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті є декларативними та не відображають характеру спірних правовідносин. Вони не спростовують висновків суду першої інстанції, не спростовують позиції Товариства та не дають підстав для сумнівів у правильності висновку суду першої інстанції.

Товариство належними та допустимим доказами довело свою позицію щодо пропуску строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання, і такий пропуск відбувся не через нехтування процесуальними обов`язками Товариства, як про це стверджують апелянти.

Натомість, рішення суду про стягнення із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 набрало законної сили 21.03.2016 р., тобто протягом трьох років рішення суду не виконується, що суперечить принципу обов`язковості судового рішення для усіх суб`єктів, яких закон зобов`язує це рішення виконувати.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 р.

Судді: