Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 363/5456/15-ц

провадження № 61-15198св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області,

відповідачі: ОСОБА_1 , приватне акціонерне товариство «Київсоцбуд»,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та першого заступника прокурора Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року у складі судді Котлярової І. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Березовенко Р. В., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» (далі - ПрАТ «Київсоцбуд») про визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) недійсним.

Позов мотивовано тим, що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється нагляд у кримінальному провадженні № 0000189 від 05 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, зареєстрованого за фактом підробки офіційних документів, які є підставою для виникнення майнових прав та на підставі рапорту про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у зв`язку з бездіяльністю уповноваженого органу - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, яким не реалізовано повноважень щодо захисту майнових прав та інтересів у спірних правовідносинах.

20 червня 2007 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області в особі начальника Туркевича О. Б. та закритим акціонерним товариством «Київсоцбуд» (далі - ЗАТ «Київсоцбуд») в особі голови правління Менг О. М. було укладено договір № 35, предметом якого було зобов`язання ЗАТ «Київсоцбуд» передати Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області двохкімнатну квартиру у будинку АДРЕСА_1 , до введення в експлуатацію першої черги будівництва для забезпечення житлом працівників державної пожежної охорони. Звернувшись 10 липня 2012 року до ЗАТ «Київсоцбуд» із клопотанням про передачу квартири, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області отримало повідомлення про укладення 16 січня 2012 року трьохстороннього договору відступлення права вимоги (цесії) між ЗАТ «Київсоцбуд», Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого право вимоги на квартиру згідно із договором № 35 було відступлено ОСОБА_1

Керівництвом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області вказаний трьохсторонній договір відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року не підписувався, що підтверджується висновками експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, відповідно до якої підпис від імені начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_3 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 .

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 15 квітня 2014 року право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 визнано за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та на підставі вказаного рішення суду 08 травня 2015 року реєстраційною службою зареєстровано право власності на спірну квартиру за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

У зв`язку із тим, що уповноважені особи Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області не виявили волі на укладання спірного договору і свого підпису під договором не ставили, а отже, і правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто в момент вчинення правочину не було додержано вимог частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України, що є підставою для визнання правочину недійсним.

Ураховуючи викладене, заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області просив визнати договір про відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року недійсним.

Короткий змістрішення суду першої інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що трьохсторонній договір відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року, укладений між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, ОСОБА_1 , ЗАТ «Київсоцбуд», є недійсним, оскільки було порушено частини третю та п`яту статті 203 ЦК України, а саме - уповноважені особи Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області не виявили волі на його укладання і свого підпису під договором не ставили, що підтверджується матеріалами справи та висновком почеркознавчої експертизи від 16 вересня 2013 року. При цьому судом встановлено, що початок перебігу позовної давності виник з моменту, коли Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області стало відомо, що вказаний договір є підробленим, у зв`язку із чим вони звернулись до Вишгородського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - Вишгородського РВ ГУ МВС України), а саме - 27 липня 2012 року (дата прийняття заяви), таким чином, до указаних вимог застосовано позовну давність.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні обґрунтованого позову з підстав пропуску позовної давності є законним.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати указані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для можливості звернутися з клопотанням про поновлення позовної давності.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильнимзастосуванням норм чинного законодавства. Зазначало про те, що позивачем з об`єктивних причин було пропущено позовну давність, передбачену главою 6 ЦПК України 2004 року, оскільки Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, починаючи з моменту, коли було складено висновок експерта від 16 вересня 2013 року № 649-ВКГ постійно контролювало та всебічно намагалося вирішити у правовому полі обставини, які склались, про що свідчать неодноразові звернення до правоохоронних органів різних інстанцій. Крім того, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області зазначало про те, що необґрунтованим є посилання суду апеляційної інстанції на те, що перебіг позовної давності розпочався 27 лютого 2012 року (дата прийняття заяви про злочин), та вважало, що перебіг позовної давності розпочався з моменту отримання Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області висновку експерта від 16 вересня 2013 року, яким встановлено факт підробки підпису ОСОБА_4 , тому на момент подання позовної заяви позовна давність не була пропущена.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів. Пов`язуючи дату обізнаності позивача у липні 2012 року щодо укладення оспорюваного договору без волі останнього на його укладання з обов`язком прокурора саме з цієї дати здійснювати захист інтересів держави, судами фактично позбавлено прокурора, як самостійного учасника цивільного процесу, права здійснювати конституційні повноваження з представництва інтересів держави в суді з власної ініціативи у випадках, визначених законом, та самостійно реалізовувати надані йому статтями 27, 45, 46 ЦПК України 2004 року процесуальні права та обов`язки. Так, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про обізнаність позивача у справі про укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги з липня 2012 року ґрунтується на тому, що з моменту звернення останнього 27 липня 2012 року до Вишгородського районного відділу Головного управління МВС України в Київській області з відповідною заявою про вчинення злочину у зв`язку із підробкою вказаного договору, позивачу було відомо про порушення останнім його майнових прав, а тому позивачем, в інтересах якого звернувся прокурор, пропущено позовну давність. Проте, звертаючись із вказаною позовною заявою прокурором зазначено, що власником державного майна в особі спеціально уповноваженого органу - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області - протягом тривалого часу не вжито заходів для захисту порушених майнових прав та інтересів держави у спірних правовідносинах, зокрема, шляхом визнання договору відступлення права вимоги (цесії) недійсним у судовому порядку, у зв`язку із чим, через бездіяльність вказаного органу у розумінні вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави в його особі. Обізнаність прокурора про відсутність волі уповноважених осіб позивача на укладення оспорюваного правочину пов`язується саме зі складанням висновку почеркознавчої експертизи від 16 вересня 2013 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано зВишгородського районного суду Київської області зазначену цивільну справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року поновлено першому заступнику прокурора Київської області строк на касаційне оскарження. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступнику прокурора Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року указану цивільну справу за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року призначено до розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року указану справу за касаційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 , у якому вона посилалась на те, що доводи касаційних скарг є безпідставними, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому вони є законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 червня 2007 року між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та ЗАТ «Київсоцбуд» було укладено договір № 35, згідно якого у заявку з будівництвом житлового мікрорайону багатоповерхової забудови «Берізки» по АДРЕСА_3 ЗАТ «Київсоцбуд» за взаємною домовленістю сторін, зобов`язується передати Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області одну двохкімнатну квартиру та одну однокімнатну квартиру для забезпечення житлом працівників державної пожежної охорони.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 15 липня 2015 року, в управлінні відсутні відомості стосовно перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у списках рядового та начальницького складу. Станом на 16 лютого 2012 року вказані особи перебували на обліку за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі та відповідно були занесені до контрольних списків управління у порядку черговості. У зв`язку із відсутністю в управлінні квартирного обліку, вид черги встановлюється відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, місцевим органом виконавчої влади.

На підставі наданих до суду документів, пояснень, встановлено, що ОСОБА_1 на час укладання спірного договору відступлення права вимоги від 16 січня 2012 року перебувала у списку осіб рядового та начальницького складу, працівників та службовців Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, узятих на облік за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (цедент) в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1 (цесіонарій), з іншої сторони, на підставі статей 512-519 ЦК України та першочергового контрольного списку співробітників управління, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, уклали договір про відступлення права вимоги, про те, що у порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває права вимоги, належне цедентові відповідно до договору № 35 від 20 червня 2007 року між цедентом та ЗАТ «Київсоцбуд», а саме - передачі двохкімнатної квартири до введення в експлуатацію першої черги будівництва житлового мікрорайону «Берізки» у м. Вишгороді Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15 квітня 2014 року визнано за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області право власності на двохкімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі указаного рішення видано наказ про примусове виконання рішення від 30 квітня 2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень з 16 червня 2014 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000189 за заявою від 27 липня 2012 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 лютого 2013 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за частиною першою статті 358 КК України, а саме того, що 16 січня 2012 року невстановленою слідством особою було підроблено підпис заступника начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_3 у договорі про відступлення права вимоги (цесії) (а. с. 13 т. 1).

Згідно з висновком почеркознавчої експертизи, проведеної НДЕКЦ при ГУ МВС України у Київській області, 16 вересня 2013 року за № 649-ВКЕ підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Цедент» у договорі про відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням дійсних підписів ОСОБА_3 (а. с. 15-22 т. 1).

Відповідно до запиту Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, направленого до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, 27 липня 2012 року до Вишгородського РВ ГУ МВС України направлено письмову заяву щодо підробки договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2012 року та 11 вересня 2012 року було порушено кримінальну справу за № 28-3965 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, у зв`язку із чим було заявлено клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 11, 12 т. 1).

З рапорта прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області від 18 листопада 2015 року на ім`я прокурора Вишгородського району Київської області встановлено, що під час допиту 10 жовтня 2012 року свідка ОСОБА_3 ,

останній повідомив, що вказаний договір не підписував та він є явно сфабрикованим (а. с. 52 т. 1).

Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 11 вересня 2012 року слідчий слідчого відділу Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу за фактом підроблення підпису ОСОБА_3 невідомою особою, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України (а. с. 68-69 т. 1).

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про застосування позовної давності, у якій посилався на те, що для звернення до суду з позовною заявою було пропущено позовну давність як Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, так і прокурором (а. с. 105-107 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та першого заступника прокурора Київської області задоволенню не підлягають.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінюються сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним.

Статтею 60 ЦПК України 2004 року визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тим суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалась або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином, оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що трьохсторонній договір відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року, укладений між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, ОСОБА_1 , ЗАТ «Київсоцбуд», є недійсним, оскільки було порушено частини третю та п`яту статті 203 ЦК України, а саме - уповноважені особи Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області не виявили волі на його укладання і свого підпису під договором не ставили, що підтверджується матеріалами справи та висновком почеркознавчої експертизи від 16 вересня 2013 року. При цьому встановлено, що початок перебігу позовної давності виник з моменту, коли Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області стало відомо, що вказаний договір є підробленим, у зв`язку із чим вони звернулись до Вишгородського РВ ГУ МВС України, а саме - 27 липня 2012 року (дата прийняття заяви), таким чином, до указаних вимог правомірно застосовано позовну давність, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_1 .

Посилання касаційної скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на те, що ним з об`єктивних підстав пропущено позовну давність не спростовують висновків суд про те, що початок перебігу позовної давності виник з моменту, коли Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області стало відомо, що вказаний договір є підробленим.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи справу в касаційному порядку та перевіряючи законність судових рішень у порядку, передбаченому статтею 400 ЦПК України у межах позовних вимог, заявлених прокурором на захист інтересів держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, Верховний Суд також враховує встановлені обставини про те, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, а, отже, це майно не вибуло з державної власності за указаним підробленим договором цесії.

При вирішенні вказаної справи судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович