У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черухи О.М., стягував ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Деснянського районного відділу ДВС Черуха О.М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно. Подання мотивовано тим, що на виконанні у Відділі ДВС перебуває виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва № 2-2166 від 10.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 388931, 10 грн. 03.07.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і здійснювалися виконавчі дії. На даний час судове рішення виконати не має можливості, оскільки всі можливі заходи державним виконавцем вже вчинені. Під час проведення виконавчих дій було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2 належить група нежитлових приміщень, але право власності на них не зареєстровано у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного старший державний виконавець звертається до суду з даним поданням, в якому просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме нежилі приміщення (в літері "А"), загальною площею 137, 65 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які не зареєстровано у встановленому законом порядку; зареєструвати право власності ОСОБА_2 на нежилі приміщення.

У судове засідання старший державний виконавець не з`явився, у поданні просить суд розглядати справу в його відсутність.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

З урахуванням вимог вказаної статті інші учасники справи про дату розгляду подання судом не повідомлялися.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва № 2-2166 від 10.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 388931, 10 грн.

Постановою державного виконавця від 03.07.2014 року відкрито виконавче провадження.

Розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 384924, 90 грн.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено запити до відповідних органів з метою виявлення майна, зареєстрованого за боржником.

Згідно відповідей Київського міського БТІ та витягу з Державного реєстру права власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована на праві власності квартира АДРЕСА_2 , яка згідно даних з Державного реєстру іпотек перебуває в іпотеці ТОВ "Кредитні ініціативи", згідно договору іпотеки № 3018 від 01.07.2008 року, а також квартира АДРЕСА_3 , що перебуває в іпотеці АБ "Укргазбанк", згідно договору іпотеки № 4541 від 10.12.2007 року.

Відповідно до відповіді щодо місця роботи боржника інформація в ДПС відсутня, згідно відповіді ГУ ПФУ боржник на обліку в органах ПФУ не перебуває, згідно витягу МВС України - транспортні засоби за боржником не зареєстровано.

Також під час проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що 04.07.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. Відповідно до Договору його предметом є нежилі приміщення по АДРЕСА_1 . Згідно Договору вартість нежитлового приміщення становить 1099346, 00 грн.

Однак вказані нежитлові приміщення, що перебувають у власності ОСОБА_2 , не зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим відсутня можливість накласти стягнення на це майно для виконання рішення суду.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов"язки і права державних виконавців при здійсненні виконавчого провадження, у тому числі і звертатися до суду із заявами про роз"яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; про роз"яснення змісту документа; з поданням про розшук боржника чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника; звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до аб. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 статті 440 ЦК України визначено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з поданням та долучених до нього документів, складність виконання судового рішення полягає у тому, що у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо накласти стягнення, а тому виникла необхідність у вирішенні питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток однієї із сторін. Крім того, у рішенні у справі "Бурдов проти Росії" Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною "справедливого судового розгляду" в значенні ст. 6 Конвенції. Окрім того, зазначено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, що набрали законної сили, упродовж тривалого часу, є позбавленням положення ч. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Як встановлено при розгляді справи, державним виконавцем було вжито всіх передбачених діючим законодавством заходів примусового виконання рішення, однак у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків, які він має змогу виконати, та зобов`язань, покладених на нього рішення, останнє досі залишаться невиконаним, що у свою чергу має негативні наслідки для стягувача, оскільки реальне виконання рішення суду є однією із засад захисту прав людини в цілому.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця підлягає частковому задоволенню, а саме у частині звернення стягнення на нерухоме майно.

При цьому суд вважає, що подання державного виконавця у частині вимоги про реєстрацію права власності задоволенню не підлягає, оскільки у поданні не визначено, яким саме чином державний виконавець просить це зробити, або на кого покласти такий обов`язок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 440 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черухи О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - задовольнити частково.

Звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , який проживає у АДРЕСА_4 , а саме нежитлові приміщення (в літері "А"), загальною площею 137, 65 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: підвал з № 1 по № 8 (групи приміщень № 9), площею 104, 70 кв.м., 1 поверх, частина групи приміщень № 1а: приміщення 1, площею 16, 60 кв.м., приміщення 1, площею 1, 90 кв.м., приміщення 2, площею 5, 70 кв.м., приміщення 3, площею 1, 90 кв.м., Ѕ частина приміщення ІІ, площею 6, 85 кв.м. (аг. Пл.. приміщення ІІ - 13, 70 кв.м.), що складає 46/100 часток від нежилих приміщень, загальною площею 301, 20 кв.м., право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська