Справа № 490/989/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати особистою приватною власністю житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за ним на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2010 р, зареєстрованого в реєстрі за № 926. Позивач вказує, що 18.03.2010 р. він придбав житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 139,3 кв. м., житловою площею 47,0 кв. м з огорожами до нього та спорудами. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Пунктом 6 Договору купівлі-продажу зазначено, що на момент укладення вказаного договору позивач перебував у шлюбі з відповідачем, та остання надала згоду на укладення вищевказаного договору. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2011 р. шлюб між позивачем і відповідачем розірвано та в той же час визначено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивачем 06.06.2011 р. укладено договір з відповідачем про розподіл спільно нажитого майна, згідно якого позивач сплачує відповідачу грошові кошти в сумі 17 500 доларів США для придбання нерухомого майна та відповідач отримала вказані грошові кошти. Предстаник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог позову не заперечувала, позов визнала, підтвердила факт передачі грошових коштів позивачем, вказала, що вказані грошові кошти їй були передані як позика в розмірі 17 500 доларів США.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено договір купівлі-продажу від 18.03.2010 року, згідно якого позивач придбав житловий будинок АДРЕСА_1 . Загальною житловою площею 139,3 кв. м, житловою площею 47,0 кв. м, який посвідчений приватним нотаріусом К.Є. Горбуровим.

Судом досліджено витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ММБТІ № 25612930 від 18.03.2010 р., згідно якого за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом досліджено договір про розподіл спільно нажитого майна та передачі власних речей від 06.07.2011 року, який укладений між позивачем і відповідачем/

Судом досліджено договір позики від 06.07.2011 року, який укладений між позивачем та відповідачем, згідно якого позикодавець передає на умовах договору позичальникові грошові кошти в сумі 140175 гривень, що є еквівалентом 17 500 доларів США.

Судом досліджено розписку від 06.07.2011 року, згідно якої позивач та відповідач домовились, що передані за договором позики грошові кошти є компенсацією за сумісно нажите майно, та позивач зобов`язується анулювати договір позики після винесення судом рішення про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. належить житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 139,3 кв. м., житловою площею 47,0 кв. м з огорожами до нього та спорудами. Подружжя уклали договір про розподіл майна, тобто дійшли згоди щодо розподілу такого, домоволись про компенсацію частки майна грошима, тобто відповідач передав права на свою частку, отримавши відповідно грошові кошти спільного майна позивача. За таких обставин спірне майно є особисто приватною власністю позиваача.

За такого, суд приходить до висновку, що позивачу належить ціловий житловий будинок, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.4,12,81,82,206,258,259,263,264,265,354,355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 328, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2010 р. за реєстровим № 926.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбаченіст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя