ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12952/18

Головуючий у першій інстанції Литвиненко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/733/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

Позивач Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня»

Відповідач - Юрченко ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2019 року у справі за позовом Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів

дата складання повного тексту судового рішення 29 березня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» в особі її головного лікаря Жиденка А.М звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 14222 грн. 40 коп. заборгованості за користування гуртожитком по АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 сплачувати за користування комунальними послугами в гуртожитку до фактичного звільнення квартири АДРЕСА_2 та зняття з реєстрації ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення виконкому Деснянської районної Ради депутатів трудящих м. Чернігова від 16.08.1974 року № 227 «Про виділення жилої площі підприємствам та організаціям» обласній лікарні дозволено використовувати квартири за адресою: АДРЕСА_3 для інтернів, в тому числі і квартиру АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_2 та сплачує за отримувані послуги.

ОСОБА_2 був заселений в гуртожиток тимчасово, як член сім`ї та чоловік ОСОБА_3 , яка не була працівником лікарні і заселена у кімнату №26 гуртожитку 20.05.2003 року без правових підстав.

Позивач вказує, що 01 березня 2011 року між КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» та ОСОБА_3 укладений договір найму житла із зазначенням в умовах договору, що наймодавець - КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» надає наймачу ОСОБА_3 і членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 строком до 31 грудня 2011року.

20 вересня 2011 року ОСОБА_3 та її доньку ОСОБА_4 за їх бажанням було знято з реєстрації у гуртожитку у зв`язку із зміною місця проживання та реєстрацією за адресою по АДРЕСА_6 .

Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 з реєстрації у гуртожитку за вищевказаною адресою не знімався, договір найму житла - кімнати № 26 з відповідачем по справі не укладений.

Як зазначає позивач, станом на 01.11.2018 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість за комунальні послуги у розмірі 14222,40 грн., яка розраховувалась на підставі діючих тарифів, укладених договорів з постачальниками комунальних послуг та з урахуванням площі кімнати №26 АДРЕСА_7 проспекту АДРЕСА_3 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2019 року позовні вимоги КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» 14222 грн. 40 коп. заборгованості за користування житловим приміщенням гуртожитку.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Зазначений будинок до лютого 2019 року перебував на обслуговуванні КП «ЖЕК-13. КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» не пропонувалось ОСОБА_2 укладення договору про надання житлово-комунальних послуг всупереч Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і докази на спростування зазначеного позивачем не надано.

Апелянт вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, не надано доказів в обгрунтування розрахунку заборгованості за комунальні послуги - затверджених цін та тарифів на утримання спірного житлового приміщення (гуртожитку), відсутні акти звірки взаєморозрахунків Позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

На думку апелянта, є необгрунтованим посилання суду першої інстанції на рішення виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів трудящих від 07.03.1968 року, оскільки зазначним рішенням лише дозволено використовувати квартири в якості гуртожитку для інтернів, проте не передано у власність або на баланс позивачу. Апелянт посилається на лист Деснянської районної у м. Чернігові ради № 2-43/1233 від 11 грудня 2018 року та лист виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 1-24/1-57/385 від 26 грудня 2018 року, якими підтврджується, що будинок АДРЕСА_3 знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради.

Апелянт вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» є неналежним позивачем, оскільки не є власником чи балансоутримувачем будинку АДРЕСА_3 як цілісного майнового комплексу гуртожитку. Стверджує, що позивачем не доведено, що будинок по АДРЕСА_3 має статус гуртожитку, а не житлового багатоквартирного будинку.

У встановлений судом строк відзиви учасниками справи не подавались.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи по АДРЕСА_3 та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частково задовольняючи позовні вимоги КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», суд першої інстанції виходив з того, що приміщення гуртожитку по АДРЕСА_3 перебуває у користуванні позивача на достатній правовій підставі, між позивачем та організаціями постачальниками житлово-комунальних послуг укладені договори, комунальні послуги надаються на всю будівлю гуртожитку та, зокрема, і на кімнату 26. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач частково сплачував за отримувані комунальні послуги та припинив платити після виникнення спору між сторонами стосовно права відповідача на приватизацію кімнати гуртожитку.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вмог в частині зобов`язання відповідача сплачувати за користування комунальними послугами в гуртожитку до фактичного звільнення квартири та зняття з реєстрації відповідача, оскільки така позовна вимога заявлена на майбутн та право позивача на час розгляду справи порушене не було.

В цій частині рішення суду першої інстанції учасниками судового не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

З рішенням суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено наступне.

На підставі рішення виконкому Деснянської районної Ради депутатів трудящих м. Чернігова від 16.08.1974 року № 227 «Про виділення жилої площі підприємствам та організаціям» та рішення Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 31.07.1974 № 398 (а.с. 2-3 том 2) КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» надано дозвіл на використування квартир у тому числі і квартири АДРЕСА_2 під гуртожиток для інтернів (а.с. 1 том 2).

Як встановлено апеляційним судом, балансоутримувачем 100-квартирного будинку АДРЕСА_3 є Комунальне підприємство ЖЕК-13 Чернігівської міської ради, що підтверджується матеріалами дослідженої інвентаризаційної справи і зазначені обставини в апеляційному суді відповідачем не спростовані.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , що підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу реєстрації місця проживання УДМС України в Чернігівській області (а.с. 85 том 2) як чоловік ОСОБА_3 , яка була позивачем заселена у вказане житлове приміщення гуртожитку та з якою позивачем 01 березня 2011 року був укладений договір найму житла, включаючи членів її сім`ї. Як встановлено апеляційним судом, натепер квартира АДРЕСА_2 продовжує мати статус гуртожитку.

За умовами договору найму житлове приміщення обладнане водопроводом, гарячим водопостачанням, центральним опаленням, каналізацією, газопостачанням, електроенергією. Наймодавець зобов`язаний забезпечити надання комунальних послуг, а наймач зобов`язаний оплачувати квартирну плату та комунальні послуги відповідно до чинного законодавства.

Зазначені обставини та наявність вказаного договору найму житла (т. 3 а.с. 132) в апеляційному суді відповідач не спростовував і не заперечував.

04 травня 2018 року між КП «ЖЕК 13» Чернігівської міської ради та КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» укладений договір № 99 про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 18- 24 том 1).

19 березня 2018 року між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» укладений договір про постачання природного газу для потреб не побутових споживачів. За умовами цього договору газопостачальник передає у власність КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» природний газ для подальшої реалізації побутовим споживачам. Передача газу здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення) (а.с. 25-27 том 1).

15 січня 2018 року між КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради та КПЛЗ «Чернігівська обласна лікарня» укладений договір з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 28-32 том 1).

29 січня 2018 року між ПАТ «Облтеплокомуненерго» та КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» було укладено договір на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33-35 том 1).

Зазначені договори відповідачем у суді першої та апеляційної інстанції не спростовувались і не заперечувались.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встновлено, що такі договори були також укладені між КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» та надавачами послуг і у попередні періоди часу, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36-87 том 1).

Як встановлено апеляційним судом і не заперечувалось відповідачем, він, як мешканець житлового приміщення у гуртожитку по АДРЕСА_3 , є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, споживачем природного газу, теплової енергії (опалення, гарячої води), водопостачання та водовідведення, на підставі договорів, укладених позивачем з відповідними постачальниками.

З матеріалів справи убачається, що тягар зі сплати вартості наданих постачальниками та виконавцями житлово-комунальних послуг мешканцям гуртожитку по АДРЕСА_3 несе КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», що підтверджується копіями платіжних доручень, і на спростування цих обставин відповідачем не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду (а.с. 88 - 252 том 1).

Плата за проживання у гуртожитку нараховувється на підставі пункту 38 Примірного положення про гуртожитки, тобто за ставками квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського жилого фонду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» виконавець надає послуги відповідно до встановлених тарифів на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», станом на 01 листопада 2018 року сума заборгованості ОСОБА_2 за отримані комунальні послуги з 01.02.2016 року складає 14222,40 грн. з якої: 1628,81 грн. - заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 4300,84 грн. - заборгованість за водопостачання та водовідведення; 1000,28 - грн. заборгованість за газопостачання; 7605,08 грн. - заборгованість із теплопостачання (а.с. 59-62 Т. 2).

На спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за отримані послуги відповідачем не надано доказів у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду. Разом з тим, відповідачем не доведено фактів не користування послугами або не отримання ним послуг, за які нарахована заборгованість.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 з лютого 2016 року по жовтень 2018 року за відшкодування комунальних послуг та витрат на утримання будинку та прибудинкової території, КПЛЗ «Чернігівська обласна лікарня» нараховано кошти в сумі 23221,63 гривень, які було відшкодовано в розмірі 4500,61 грн. особисто та 4498,62 грн. компенсовано Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради (субсидія з березня 2016 по квітень 2017 року включно).

Листом КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» № 05-04/1325 від 22.05.2017 року повідомлено Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про те, що за зареєстрованим мешканцем квартири АДРЕСА_5 , рахувалась прострочена заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, у звязку з чим з травня 2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у наданні субсидії.

Зазначені обставини відповідачем в апеляційному суді не спростовувались і не заперечувались.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» неодноразово, а саме 17.11.2017, 08.11.2017, 10.02.2017, 22.02.2016, 04.02.2016, 03.08.2015, 01.07.2015, 02.03.2013 року, відповідачеві надсилались претензії з вимогами сплатити заборгованість за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 68-81 том 2), проте оплата за отримані послуги відповідачем не здійснена.

Зазначені обставини в апеляційному суді сторони не спростовували і не заперечували.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 3,4 ч.4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний споживач зобовязаний: забезпечувати розподіл між споживачами, обєднаними таким колективним споживачем, обсягу спожитих комунальних послуг відповідно до законодавства (крім випадку, коли співвласниками визначено іншу особу, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги); у разі безпосереднього здійснення розподілу обсягу комунальних послуг між споживачами у будівлі надавати споживачам, обєднаним таким колективним споживачем, детальний розрахунок розподілу між ними обсягу спожитих комунальних послуг, а в разі обліку комунальних послуг засобами вимірювальної техніки вузла обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі (її частині), надавати також інформацію про їх показання.

Згідно зі статями 64, 67, 68 ЖК України наймач та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з нaмачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

На підставі ст.ст. 66, 67, 68, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.

З наказів КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» № 220 від 17.08.2015 та № 38 від 23.02.2018, встановлено, що нарахування плати за проживання в кімнатах гуртожитку для осіб, які одноосібно займають площу житлової кімнати, чи проживають у складі сім`ї, здійснюється на підставі рахунків надавачів комунальних послуг, затверджених тарифів, нормативів, норм споживання та житлової площі (а.с. 181-184 т. 2)

За таких обставин, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними.

Проте, в порушення зазначених норм матеріального права, відповідач не виконує своїх зобов`язань із своєчасного внесення плати за комунальні послуги.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, а відтак, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 14222грн.40 коп. є обґрунтованими.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що закріплення спірної квартири за КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» підтверджується рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.08.1974 року (а.с. 1 Т. 2), листом виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 13.10.2017 року про наявність у позивача правомочностей щодо гуртожитку (а.с. 189-190 т. 2), листом КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 19.02.2019 року № 02-07/6 (а.с. 21 Т.2), а тому твердження апелянта, що позовна заява подана неналежним позивачем є необгрунтованими.

Зважаючи на сукупність обставин та наявних у справі документальних доказів, апеляційний суд не приймає до уваги твердження апелянта, що з ОСОБА_2 договори про надання житлово-комунальних послуг не укладались, оскільки такі договори були укладені з відповідними комунальними підприємствами та КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», а ОСОБА_2 є споживачем послуг як мешканець гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги про необгрунтованість розрахунку заборгованості за комунальні послуги у зв`яку з ненаданням затверджених цін та тарифів на утримання спірного житлового приміщення (гуртожитку) спростовуються листом КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 02.08.2017 року на адресу міського голови Атрошенка В.А. (а.с. 187-188 Т. 2), листом виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 13.10.2017 року (а.с. 189-190 Т.2), наказом КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» № 38 від 23 лютого 2018 року «Про затвердження розміру плати за проживання в гуртожитку» (а.с. 183-184 Т. 2).

Інші аргументи скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: