Справа № 467/1684/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ :

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до Арбузинського районного суду Миколаївської області скаргу, в якій порушила питання про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_3 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, ця скарга не відповідає вимогам цивільного процесуального закону і містить такі недоліки, які не дозволяють розпочати за нею судове провадження.

Так, порядок судового контролю за виконанням судових рішень визначено нормами Розділу VII Цивільного процесуального кодексу України.

Втім, вони не установлюють вимог, яким має відповідати скарга сторони виконавчого провадження.

Але згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Тому, за такого, вважаю за необхідне застосувати положення ч.9 ст. 10 ЦПК України у даному випадку і вказати на те, що скарга має дана відповідати вимогам, установленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, тобто тим, які висуваються до позовної заяви.

Зокрема, згідно із пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Але всупереч вказаним вимогам, скарга ОСОБА_1 не містить поштового індексу ( для боржника та стягувача), реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта, номеру засобів звязку, електронної адреси або електронної пошти (для боржника).

Крім того, скаржником не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою ( за наявності), а також про наявність оригіналів письмових доказів, ксерокопії яких додано до скарги, що не відповідає вимогам п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Скаржник не підтвердила того, що нею не подано іншої скарги на дії того ж приватного виконавця, з тих же підстав і з тим же предметом, а таке суперечить п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Не дотримано при зверненні зі скаргою і норму ч.4 ст. 175 ЦПК України у частині зазначення підстав звільнення від сплати судового збору, згідно із Законом України «Про судовий збір».

Але суттєвим недоліком поданої скарги є порушення імперативної вимоги ч.5 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позивач, а у цьому випадку, скаржник зобовязаний додати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Проте, заявником додано ксерокопії документів, які взагалі не посвідчені, що прямо суперечить ч.5 ст. 177 ЦПК України.

Зокрема, слід вказати, що відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Водночас, вимоги до посвідчення копій документів визначено Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 року).

Тобто, заявнику необхідно посвідчити ксерокопії документів, що додані до скарги відповідно ДСТУ 4163-2003.

Такі недоліки скарги, у своїй сукупності, не дозволяють призначити судовий розгляд, а тому скаржнику належить усунути їх шляхом виконання вказаних вище імперативних норм права, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а так само шляхом належного посвідчення ксерокопій документів згідно вимог ДСТУ 4163-2003.

За таких обставин, вважаю, що скаргу ОСОБА_1 належить залишити без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України, а скаржнику запропонувати усунути недоліки скарги у спосіб, що визначений в ухвалі.

Крім того, з огляду на характер недоліків, відповідно до ч.2 ст. 185 ЦПК України, строк для їх усунення належить установити у три дні з дня отримання копії цієї ухвали.

Вказаного строку, на переконання судді, буде достатньо для виконання вимог цієї ухвали, оскільки усунення зазначених в ній недоліків не вимагає витрат значного часу, а, окрім цього, суддя враховує стислі строки розгляду такого роду скарг.

Тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 1-3, 7-13, 175, 185, 258, 259, 260, 261, 438 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 не пізніше 3 (трьох) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки скарги, у спосіб, що визначений в ухвалі, інакше така скарга буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню ініціатору звернення.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Явіца