Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 617/1962/13-ц

провадження № 61-10982св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року у складі судді Глоби М. М. і постанову Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

06 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (далі - рада), який в подальшому уточнювала та у редакції від 08 вересня 2016 року просила: стягнути з ради 215 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 425 973,19 грн - моральної шкоди, визнати незаконними дії ради Вовчанського району, які полягають у порушенні статті 24 Конституції України щодо публічного визнання привілеїв чи обмежень за ознаками місця проживань громадян с. Металівка, надрукованих у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9, визнати незаконними дії ради щодо поширення інформації про особу без її згоди у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9, у газеті «Старосалтівський вісник» від 28 травня 2010 року № 4, визнати поширену радою інформацію, опубліковану у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9 неправдивою та зобов`язати раду спростувати її у той же спосіб шляхом друкування відповідного повідомлення у друкованому засобі масової інформації Старосалтівської об`єднаної територіальної громади у колонці «ОФІЦІЙНО», наступного змісту: «Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області визнано поширену радою інформацію, опубліковану у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 червня 2009 року № 9 щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 неправдивою, визнано протиправними дії ради, які полягають у порушенні статті 24 Конституції України щодо публічного визнання привілеїв чи обмежень за ознаками місця проживання громадян с. Металівка, надрукованих у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9.

Позов мотивований тим, що 08 червня 2010 року в належному їй домоволодінні, розташованому на АДРЕСА_1 зникла частина паркану довжиною 50 м, яким огороджена належна позивачу садиба. Огорожу було демонтовано на підставі рішення ради від 13 травня 2010 року LXI сесії V скликання «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою селищної ради стан» з додатком до рішення Ради від 13 травня 2010 року «Перелік самовільно розміщених об`єктів, від яких звільняється територія смт. Старий Салтів та с. Металівка з метою відновлення та приведення у придатний для використання територіальною громадою стан». Зазначене рішення прийнято з перевищенням владних повноважень, на підставі незаконного та нікчемного акту перевірки постійної комісії з питань сільського господарства, регулювання земельних відносин, використання земельних ресурсів та екології ради (далі - комісія) від 18 червня 2009 року.

Для отримання вказаних документів вона сплатила 12,00 грн на підставі рішення ради LІІ сесії V скликання від 27 жовтня 2009 року «Про встановлення плати за послуги виконкому, що надаються населенню».

Вищевказані рішення і дії посадових осіб органів самоврядування оскаржені нею до прокуратури Вовчанського району. З підстав невідповідності рішень вимогам чинного законодавства, прокуратурою району внесені протести на вказані рішення селищної ради. Рішенням ради від 24 листопада 2010 року за наслідком розгляду протесту прокурора, рішення ради від 27 жовтня 2009 року скасовано, але завдану шкоду у розмірі 12,00 грн не відшкодовано. Протест прокурора на зазначений акт комісії від 18 червня 2009 року та рішення ради від 13 травня 2010 року не розглянутий.

Позивач вважає, що комісія перевищила власні повноваження щодо обстеження належної їй земельної ділянки та склала незаконні акти від 18 червня 2009 року і від 12 серпня 2009 року.

Внаслідок зазначеного, вона незаконно позбавлена права власності на огорожу, вартістю 40 000,00 грн і сплатила 12,00 грн за отримання рішення ради.

Крім того, в ніч з 18 січня 2011 року на 19 січня 2011 року невстановленими особами умисно, шляхом підпалу було знищено елінг, розташований у садибі на АДРЕСА_1 , який належить позивачу, чим спричинено матеріальні збитки у розмірі 129 000,00 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, 26 травня 2011 року невстановленими особами умисно, шляхом підпалу знищено альтанку, розташовану у садибі за вищевказаною адресою, чим їй спричинені матеріальні збитки у розмірі 86 000,00 грн. Вищевказана садиба використовувалась її родиною для проведення відпочинку з 2003 року, для вирощування екологічних овочів і фруктів, рибальства і, як наслідок, планувалось переселення родини до садиби, як місця постійного проживання. Проводити подальшій благоустрій садиби неможливо, оскільки до теперішнього часу їй не відшкодовано збитки за втрачене майно. Також на теперішній час вона позбавлена права на відпочинок, оскільки знищена садиба використовувалась нею для відпочинку. Крім того, від постійного страху і відстоювання у судах свого права, порушеного органом місцевого самоврядування її здоров`я значно похитнулось. Вважає, що незаконними діями (бездіяльністю) органу місцевого самоврядування їй спричинена моральна шкода, яка складає 425 973,19 грн.

Крім цього постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року її позовні вимоги до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та ОСОБА_3 задоволенні частково. Судом визнано незаконним та скасовано:

-акти постійної комісії від 18 червня 2009 року та 12 серпня 2009 року;

-рішення XLIX сесії V скликання ради від 14 серпня 2009 року «Про затвердження акту постійної комісії з питань сільського господарства, регулювання земельних відносин, використання земельних ресурсів та екології Старосалтівської селищної ради Вовчанського району»;

-рішення LXI сесії V скликання ради від 13 травня 2010 року «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою стан» з додатком до рішення в частині звільнення території с. Металівка від самовільно розміщеної одноповерхової споруди та огорожі на АДРЕСА_1 та приведення у придатний стан для використання;

-рішення LІІІ сесії VI скликання Ради від 11 липня 2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Ради від 01 травня 2010 року»;

-визнано незаконними дії осіб по демонтажу та вивезенню огорожі домоволодіння на АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 ;

-стягнуто з Ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 96 253,06 грн, моральну шкоду в розмірі 30 958,70 грн, судові витрати в розмірі 2 543,33 грн.

Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області порушені права і свободи її родини, оскільки відповідно до змісту газети «Вісник Старого Салтова» від 02 червня 2009 року № 9 розповсюджено недостовірну інформацію щодо нібито самоправства її родини у користуванні земельною ділянкою. У вказаному виданні рада порівнює мешканців с. Металівка і поділяє їх на «мешканців» і «дачників», при цьому поділяє «дачників» на тих, хто вирішить проблеми мешканців за власні кошти, і Володимира Виноградова, який «до того ж дачник» і проголошений радою особою, яка поводиться «по хамски, досить зухвало, та вкрай різко», рада запевняє громаду, що ОСОБА_4 винний перед громадою і «порушник повинен буде відшкодувати збитки, що були нанесені громаді». Окрім цього, у газеті «Старосалтівський вісник» від 28 травня 2010 року № 4 опубліковано рішення LХІ сесії V скликання Ради від 13 травня 2010 року «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою стан» з додатком до рішення, чим порушено її права і свободи, оскільки поширено інформацію про її майно, розташоване на АДРЕСА_1 , зокрема, про те, що вказане майно буде у відкритому доступі після знесення огорожі та про нібито протиправність її дій щодо всієї громади.

Поширення Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області у засобах масової інформації недостовірної інформації про неї та інформації про знесення огорожі її домоволодіння призвело до пошкодження її майна шляхом спалення альтанки та одноповерхової споруди, чим спричинено їй матеріальну шкоду у розмірі 215 000,00 грн.

Дії ради також призвели до спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у постійному пригніченому стані, у неможливості спілкуватись з мешканцями територіальної громади, втраті авторитету її родини перед громадою, постійного нагадування згарища на місці альтанки та одноповерхової споруди.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок знищення елінгу та альтанки у розмірі 215 000,00 грн не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не є суб`єктом, діями якого завдана шкода ОСОБА_1 , відсутній причинний зв`язок між діями відповідача щодо прийняття незаконного рішення та спричиненням позивачу матеріальної шкоди, завданої шляхом знищення елінгу та альтанки. Позовні вимоги ОСОБА_1 про спростування інформації, поширеної у друкованому виданні - газеті «Вісник Старого Салтова» за № 9 від 02 червня 2009 року не підлягають задоволенню, оскільки доказів того, що вказана інформація містить негативний характер щодо позивача, членів її родини та підлягає спростуванню, суду не надано, а також у зв`язку з тим, що позивач, незважаючи на роз`яснення їй процесуальних прав та їх здійснення, не заявила клопотання щодо залучення належного співвідповідача - редакції засобу масової інформації чи іншої установа, що виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями ради та завданою їй шкодою, а саме знищенням невідомими особами елінгу та альтанки шляхом підпалу, оскільки сам факт прийняття органом місцевого самоврядування та опублікуванням у печатному виданні рішення від 13 травня 2010 року «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою селищної ради стан» та акту перевірки комісії від 18 червня 2009 року, які у подальшому визнані незаконними та скасовані судом, не є безумовною підставою для відшкодування матеріальної і моральної шкоди та не свідчать про наявність протиправних дій ради саме по знищенню невідомими особами елінгу та альтанки шляхом підпалу. Постановою Вовчанського районного суду від 17 грудня 2015 року рішення ради визнано незаконним і скасовано та відшкодовано матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_1 , яка була заподіяна їй незаконним рішеннями органу місцевого самоврядування. Оскільки саме позивачем визначається коло відповідачів і у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не залучено співвідповідачем редакцію засобу масової інформації чи іншої установа, що виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації, то не підлягають і задоволенню її позовні вимоги в частині захисту прав позивача внаслідок розміщення інформації у засобах масової інформації. Враховуючи те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив і у її задоволенні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суд касаційну скаргу на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач прийняв незаконне рішення про те, що позивач самовільно зайняв територію, опублікувавши його у газеті, чим поширив без її згоди її персональні данні. Дане рішення відповідача скасовано судом. Незаконність дій відповідача встановлювалася і актами реагування прокуратури. Позивач неодноразово зверталася з приводу відновлення зрізаного паркану до відповідача, проте він не був відновлений.

Неправильним є висновок судів про те, що позивач отримала повне відшкодування шкоди, завданої прийняттям незаконного рішення відповідачем від 13 травня 2010 року, у справі № 617/832/13-а, оскільки відшкодування 215 000,00 грн не заявлялося у адміністративній справі.

Відповідач протягом тривалого часу розповсюджував негативну інформацію проти родини позивача, а також персональні дані позивача, зокрема, адресу та склад майна.

У газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9 відповідач розповсюдив про родину позивача недостовірну інформацію щодо нібито самоуправного зайняття земельної ділянки.

Позивач вважає, що відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач має довести відсутність дискримінації позивача, що проігноровано судами.

Не підлягали застосуванню і роз`яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Помилковим є посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини в контексті вирішення цієї справи, оскільки така практика є джерелом права для захисту прав людини, зокрема, від втручання органів державної влади у реалізацію прав громадян.

Публікація у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9 містить чіткий склад осіб, які допустили порушення, до яких належать мешканці села Металівка, зокрема голова ради - ОСОБА_3 , члени виконкому ради, члени ГО «Старосалтівська громада». Опубліковане рішення ради від 13 травня 2010 року також визначає суб`єктів, відповідальних за його прийняття - депутатів цієї ради. Саме це і визначає належного відповідача у справі, оскільки публікація зроблена з посиланням на джерело - Старосалтівську селищну раду.

Відшкодування шкоди в адміністративній справі № 617/832/13-а і у цій справі мають різні підстави - у цій справі - це порушення приписів статті 31 Закону України «Про інформацію». Суди не дали оцінки обставинам порушення права позивача щодо персональних даних.

Позиції інших учасників

У липні 2019 року засобами поштового зв`язку Старосалтівська селищна раданадіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивований тим, що у заяві про зміну цивільного позову від 08 вересня 2016 року позивач відмовилась від первісних позовних вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 40 012,00 грн і моральної шкоди - 20 000,00 грн згідно зі статтями 32 і 56 Конституції України та статті 393 Цивільного кодексу України.

Постановою суду у адміністративній справі № 617/832/13-а позивачу вже стягнуто з ради майнову шкоду у розмірі 96 253,06 грн і моральну шкоду у розмірі 30 958,70 грн. Отже, між тими ж самими сторонами вже був вирішений спір щодо відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягнення з відповідача 215 000,00 грн для відшкодування шкоди на користь позивача є безпідставним, оскільки не доведено, що діями відповідача завдана така шкода, що полягає у знищенні елінгу та альтанки.

Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 425 973,19 грн, завданої поширенням недостовірної інформації у засобах масової інформації, є необґрунтованою за розміром і заявлена з пропуском позовної давності.

Суд дійшов правильного висновку про те, що поширена у газеті «Вісник Старого Салтова» від 02 серпня 2009 року № 9 інформація не є негативною для позивача та членів її сім`ї. Крім того, редакція газети не була залучена до участі у справі.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 .

У газеті «Старосалтівський вісник» за 28 травня 2010 року опубліковано рішення LХІ сесії V скликання ради від 13 травня 2010 року та додаток до нього, згідно з якими зазначено про звільнення території від самовільно розміщених об`єктів - одноповерхової споруди на березі Печенізького водосховища та огорожі, розташованих на АДРЕСА_1 .

Постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ради та ОСОБА_3 задоволені частково, судом визнано незаконним та скасовано:

-акт постійної комісії з питань сільського господарства, регулювання земельних відносин, використання земельних ресурсів та екології ради від 18 червня 2009 року та 12 серпня 2009 року;

-рішення XLIX сесії V скликання Ради від 14 серпня 2009 року «Про затвердження акту постійної комісії з питань сільського господарства, регулювання земельних відносин, використання земельних ресурсів та екології Старосалтівської селищної ради Вовчанського району»;

-рішення LXI сесії V скликання ради від 13 травня 2010 року «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою стан» з додатком до рішення в частині звільнення території с. Металівка від самовільно розміщеної одноповерхової споруди та огорожі по АДРЕСА_1 та приведення у придатний стан для використання;

-рішення LІІІ сесії VI скликання ради від 11 липня 2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Ради від 1 травня 2010 року»;

-визнано незаконними дії осіб щодо демонтажу та вивезенню огорожі домоволодіння на АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_1 ;

-стягнуто з ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 96 253,06 грн, моральну шкоду в розмірі 30 958,70 грн, судові витрати в розмірі 2 543,33 грн.

У ніч з 18 січня 2011 року на 19 січня 2011 року невстановленими особами шляхом підпалу знищено належний ОСОБА_1 елінг, розташований у садибі на АДРЕСА_1 .

Крім того, 26 травня 2011 року невстановленими особами знищено альтанку, шляхом підпалу, розташовану у садибі за вищевказаною адресою.

За вказаними фактами 18 лютого 2013 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000142, 0000143.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Доводи касаційної скарги про неправомірну відмову судів у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у розмірі 215 000,00 грн (матеріальна вартість втраченого майна, елінгу та альтанку), що не була відшкодована у межах адміністративної справи, є необґрунтованими.

Постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 рокуза адміністративним позовом ОСОБА_5 стягнуто з ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 96 253,06 грн, моральну шкоду в розмірі 30 958,70 грн. Зазначена шкода була завдана протиправними рішеннями відповідача від 14 серпня 2009 року «Про затвердження акту постійної комісії з питань сільського господарства, регулювання земельних відносин, використання земельних ресурсів та екології Старосалтівської селищної ради Вовчанського району», від 13 травня 2010 року «Про відновлення та приведення самовільно зайнятої території у придатний до використання територіальною громадою стан» з додатком до рішення в частині звільнення території с. Металівка від самовільно розміщеної одноповерхової споруди та огорожі на АДРЕСА_1 та приведення у придатний стан для використання, а також діями посадових осіб ради щодо демонтажу огорожі домоволодіння, що належало ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок знищення елінгу та альтанки у розмірі 215 000,00 грн, суди попередніх інстанції зробили правильний висновок про те, що відповідач не є суб`єктом, діями якого завдана зазначена шкода ОСОБА_1 , відсутній причинний зв`язок між діями відповідача щодо прийняття незаконного рішення та майновою шкодою позивача, завданої шляхом знищення елінгу та альтанки внаслідок підпалу невстановленими особами.

Посилання у касаційної скарзі на неправомірну відмову судами у стягненні моральної шкоди є безпідставними.

ОСОБА_1 у адміністративних позовах до ради та ОСОБА_3 , об`єднаних в одне провадження,з урахуванням уточнень, просила суд, зокрема, стягнути з ради кошти у розмірі 30 958,70 грн на відшкодування моральної шкоди згідно зі статтями 32, 56 Конституції України, статтею 393 Цивільного кодексу України. Дана вимога задоволена постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року.

У даній справі позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди тим, що у друкованих засобах масової інформації були поширені конфіденційні дані про неї, а також негативної інформації щодо її родини, яка є недостовірною.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання неправомірним поширення певної інформації у друкованих засобах масової інформації, а також спростування інформації, поширеної у таких засобах масової інформації, мають вирішуватися за участю редакцій таких засобів масової інформації.

Залучення співвідповідачів судом здійснюються виключно за заявою позивача (стаття 33 Цивільного процесуального кодексу у редакції, чинній на час звернення позивача з позовом і уточнення позовних вимог, стаття 51 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції). Відповідної заяви позивач не подавала.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлені без додержання норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами першої і апеляційної інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов