Справа № 227/1664/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Долженко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» з вимогами: « Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» суму заборгованості у розмірі 71021 грн. 00 коп. за договором оренди автомобіля марки BMW 5231, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2494, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний договір номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР м. Добропілля при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 19.04.2013, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. 29.09.2016 року, зареєстрований у реєстрі №3717», що є предметом позову.

23 квітня 2019 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області постановлено ухвалу про передачу на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля.

21 травня 2019 року відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями цивільну справу №227/1664/19 передано в провадженні головуючого у справі судді Савлук Т.В.

27 травня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва (суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля, та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

27 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача - генеральним директором ТОВ «Охоронний холдінг» О.В. Москаленко, за змістом відзиву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на безпідставність предявлених вимог та їх недоведеність належними та допустимий доказами.

15 липня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін. (а.с.123)

10 жовтня 2019 року позивач подав до суду відповідь на відзив, вислови свої заперечення щодо доводів відповідача та висунутих ним контраргументів в частині заявлених вимог майнового характеру, долучивши до відповідді додаткові докази, які приєднано до матеріалів цивільної справи.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. ( ч.8 ст.279 ЦПК України)

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив відповідача, та на підставі наявних у справі доказів, які долучено до позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами, які мали підтвердити понесені позивачем збитки після розірвання договору оренди автомобіля, який з моменту укладання договору оренди перебував у постійному користуванні власника автомобіля, позивача у справі, акт прийому -передачі автомобіля до укладання та після розірвання договору оренди не складався, протягом дії договору технічний стан автомобіля не перевірявся, за цільовим призначенням - для здійснення господарської діяльності ТОВ «Охоронний холдінг», автомобіль не використовувався з вересня 2018 року.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 759 Цивільного процесуального кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 798 Цивільного процесуального кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, 29 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди автомобілю (далі по тексту - «Договір оренди»), посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С., зареєстрований в реєстрі за №3717.

Відповідно до предмету договору, Орендодавець здав, а Орендар прийняв в оренду автомобіль марки BMW 5231, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2494, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР м. Добропілля при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 19.04.2013, строком на 3 (три) роки з 01 жовтня 2016 року до 01 жовтня 2019 року з правом використання його на території України та за її межами. (п.1 Договору оренди)

За умовами п.3 Договору оренди, орендна плата за користування автомобілем встановлена сторонами щомісячно в розмірі 4000,00 гривень. Оплата проводиться Орендарем не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

Орендар зобов`язується використовувати згаданий автомобіль за цільовим призначенням, не допускати його ушкоджень, вчасно здійснювати профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобілю, вчасно проводити технічний огляд. Він також бере на себе всі витрати, пов`язані із зберіганням і експлуатацією орендованого автомобіля, в тому числі пов`язані з усуненням несправностей та поломок автомобілю, з заміною деталей і частин автомобілю, які вийшли з ладу, усуненням наслідків аварій і ушкоджень автомобілю. (п.4 Договору оренди).

Орендодавець зобов`язується передати автомобіль у встановлений цим договором строк у стані, який би повністю відповідав технічним вимогам і давав змогу безперешкодно володіти і користуватись ним, та стверджує, що будь-яких перепон до володіння і користування ним (у тому числі спору та арешту) не існує. Треті особи не мають прав на вказаний автомобіль.

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони досягли згоди щодо форми договору та згоди по всіх істотних умовах, які необхідні до цього виду договору - об`єкт оренди, строк, на який укладається договір оренди, орендна плата, умови його повернення.

Цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,2 ст. 773 ЦК України встановлено, що наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У пункті 8 Договору оренди передбачено, що учасники договору допускають можливість дострокового розірвання договору за умови попередження про це другої сторони в місячний строк. Договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої обов`язки.

27 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» направило на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення «про розірвання договору» з посиланням на наступне дослівно: «За наявною інформацією, починаючи з 10.09.18 по теперішній час Ви перебуваєте на лікарняному, вказаний транспортний засіб знаходиться у вашому особистому використанні, у зв`язку з чим унеможливлює використання його у господарській діяльності ТОВ «Охоронний холдінг». За таких обставин, у випадку невиконання вами договору оренди наше підприємство вимушене буде керуючись ст.781 Цивільного кодексу України, п.8 Договору, ініціювати про дострокове розірвання договору з 30 грудня 2018 року, при цьому 30 грудня 2018 року вважати останній день строку дії Договору». (а.с.103)

12 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг» направило на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення про дострокове розірвання договору оренди автомобіля, зазначивши дослівно причину розірвання договору - « у зв`язку з відсутністю виробничої необхідності в подальшій оренді зазначеного вище транспортного засобу, керуючись ст.781 Цивільного кодексу України, п.8 Договору, повідомляє Вас про дострокове розірвання договору з 12 травня 2019 року, при цьому 12 травня 2019 року вважати останній день строку дії Договору». (а.с.102)

Як убачається з матеріалів справи, не заперечується сторонами спору, між сторонами укладено договір оренди автомобіля марки BMW 5231, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу, після укладання договору оренди транспортний засіб не вибув з володіння позивача, який протягом дії договору використовував транспортний засіб для власних потреб та для виконання трудових обов`язків, позивач, як відповідальна особа, щомісяця звітував за технічний стан автомобіля, витрачання грошових коштів та витрат пального на транспортний засіб, останній шляховий лист по експлуатації траснпорного засобу позивач подав на підприємство за вересень 2018 року (з 01 по 07 версня), з кінцевим показанням спідометра - 181938 км, використавши паливо у обсязі - 32,44 грн., картка для оплати пального заблокована підприємством у вересні 2018 року.

Відповідно до даних, які відображено у дорожніх листах від ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по вересень 2018 року в графі «Контроль за роботою автомобіля» про несправність чи необхідність ремонту записи відсутні.

В період з 10 вересня 2018 року по 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 , як відповідальна особа, не використовував автомобіль у господарській діяльності ТОВ «Охоронний холдінг», в цей час перебував на лікування, що підтверджується листами про непрацездатність, автомобіль в розпорядження Орендаря не передавав, що слугувало підставою для дострокового розірвання договору оренди за ініціативи Орендаря, у зв`язку з порушенням позивачем договірних зобов`язань.

За приписами ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, у випадку, якщо орендар не повернув орендодавцеві орендоване майно у разі закінчення строку, на який його було укладено, це є порушенням зобов`язання орендаря з повернення об`єкта оренди орендодавцеві.

За приписами ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, враховуючи умови Договору та положення чинного законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає доведеними наступні обставини, що позивач в односторьому порядку припинив виконання зобов`язань по договору з вересня 2018 року, власний транспортний засіб ( предмет договору оренди), з моменту укладання договору Орендарю не передав, акт прийома-передачі транспортного засобу на дату підписання договору та розірвання договору оренди сторонами складено не було, станом на момент виникнення спірних правовідносин щодо сплати орендних платежів за користування майном спір відсутній, ці обставини визнанні сторонами та не спростовуються долученими до справи доказами дослідженими судом, тому в силу положень ч.1 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від сплати за весь час, впродовж якого майно не могло бути використане ним у зв`язку з обставинами, за які він не відповідає.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати. Такими обставинами можуть бути, зокрема, здійснення капітального ремонту (якщо його повинен робити орендодавець), прострочення орендодавцем надання майна орендареві, наявність у майні недоліків, які виключали його використання за призначенням тощо. У разі коли за відповідний період часу, протягом якого орендоване майно не використовувалось, орендну плату було внесено, орендар вправі вимагати її повернення.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо. Якщо у погіршенні цього майна або у створенні гірших умов користування ним винні обидві сторони за договором, розмір орендної плати також може бути зменшений, але лише у частині, яка відповідає вині орендодавця у зменшенні можливості користуватися майном.

У даному випадку фактичне користування майном орендарем не здійснювалося по об`єктивним, законним, не залежним від нього причинам, транспортний засіб не вибув з володіння позивача (орендодавця) та використовувався за призначенням у власних потребах, починаючи з вересня 2018 року відсутні шляхові листи, інши документи, які мали підтвердити використання орендованого транспортного засобу позивачем та/або третіми особами для здійснення господарської діяльності ТОВ «Охоронний холдінг», за наведених обставин суд вважає безпідставними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача витрат на закупівлю пального на загальну суму 4900,00 гривень, оскільки ці витрати понесені позивачем в січні-березні 2019 року, що підтверджується фіскальними чеками долученими в копіях до позову (а.с.48), тобто не за цільовим призначенням та виконання договірних зобовязань.

З урахуванням вищенаведених обставин та норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування за рахунок відповідача витрат, які понесені позивачем на поточний ремонт автомобіля, на загальну суму 66121,00 гривень, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, якщо кредитор пред`являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням цивільно-правових (господарських) договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об`єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення - зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника, між тим суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну -протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, при цьому розмір збитків має довести кредитор, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої в оренду, проводиться орендодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, орендар та орендодавець мають право в договорі оренди самостійно визначити, хто з них та за чий рахунок виконуватиме поточний ремонт автомобіля. Якщо положення, що регулюють ці питання, у договорі оренди відсутні, то застосовуються положення ч.1 ст. 776 Цивільного кодексу України.

Технічне обслуговування - це комплекс операцій чи операція з підтримки роботоздатності або справності виробу під час його використання за призначенням, зберігання та транспортування. Обов`язок з підтримки отриманого в оренду автомобіля у справному технічному стані покладено ч.1 ст. 801 Цивільного кодексу України на орендаря.

За умовами пункту 4 Договору оренди, Орендар зобов`язується використовувати згадний автомобіль за цільовим призначенням, не допускати його ушкоджень, вчасно здійснювати профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобілю, вчасно проводити технічний огляд. Він також бере на себе всі витрати, пов`язані із зберіганням і експлуатацією орендованого автомобілю, в тому числі пов`язані з усуненням несправносте та поломок автомобілю, з заміною деталей і частин автомобілю, які вийшли з ладу, усуненням наслідків аварій і ушкоджень автомобілю.

Орендодавець зобов`язується передати автомобіль у встановлений цим договором строк у стані, який би повністю відповідав технічним вимогам і давав змогу безперешкодно володіти і користуватись ним, та стверджує, що будь-яких перепон до володіння і користування ним ( у тому числі спору та арешту) не існує. (пункт 5 Договору оренди).

Відповідно до ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Вина наймача у завданні збитків презюмується і саме на нього покладено обов`язок доводити зворотне.

Статтею 795 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

За змістом положень ст. 803 Цивільного кодексуУкраїни, наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Судом встановлено, що до укладання договору оренди сторонами технічний огляд транспортного засобу не проводився, первісний стан автомобіля на момент укладання договору не зафіксовано, за час дії договору в дорожніх листах від ОСОБА_1 з вересня 2016 року по вересень 2018 року в графі «Контроль за роботою автомобіля» про несправність чи необхідність ремонту записи відсутні, після припинення дії договору шляхом його розірвання станом на квітень 2019 року огляд автомобіля не проводився, приймально-здавальний акт не складався, на підтвердження технічного стану транспортного засобу до укладання договору оренди та після його припинення позивачем не надано належних та допустимих доказів, серед іншого висновку спеціаліста щодо проведення незалежної оцінки відповідно національних стандартів оцінки.

При цьому, суд враховує позицію представника відповідача, який у відзиві на позов та своїх поясненнях в судовому засіданні неодноразово наголошував на тому, що переданий в оренду транспортний засіб не передався орендарю та постійно перебував у користуванні власника автомобіля, позивача у справі, протягом дії договору оренди технічний стан автомобіля не перевірявся, претензії орендодавця з приводу технічних несправностей автомобіля, необхідності проведення поточного чи капітального ремонту, до орендаря не пред`являлись.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивачем не доведено обставин, які свідчили про допущені відповідачем порушень прав позивача, як власника транспортного засобу, що потягнуло за собою наслідки заподіяння майнової шкоди, оцінка розміру заподіяної шкоди обмежується визначеною позивачем на власний розсуд сумою заподіяних збитків, без належного підтвердження реально понесених витрат, що підлягають відшкодуванню у спосіб визначений позивачем, при цьому суд враховує позицію позивача, який визнав в судовому засіданні факт відсутності належних доказів, які мали підтвердити понесені позивачем витрати майнового характеру, разом з тим доказування не може ґрунтуватись на припущеннях в силу положень ч.6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, тому за встановлених обставин відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. (ч.2 ст.264 ЦПК України)

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат, оскільки ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 34, 68 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 22, 509, 623, 627, 628, 638, 759, 762, 773, 776, 779, 785, 795, 798, 799, 803 Цивільного кодексу України, ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я