Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради, третя особа ТОВ «Домобудівник» про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ «Домобудівник» про визнання права власності по 1/2 частини квартири за АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивачі вказали, що ОСОБА_1 на підставі Ордеру № 40 від 14.06.1995 р. проживає та є власником спірної квартири.

У даній квартирі ОСОБА_1 проживає та зареєстрований разом із своїм сином ОСОБА_2 . Вказана квартири є двокімнатною, складається із двох кімнат, заг. пл. 49,7 кв.м, житловою 27кв.м.

15.06.2018 р. ТОВ «Домобудівник» звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про прийняття у комунальну власність двокімнатної квартира за АДРЕСА_1 . Дане звернення було залишено без задоволення.

15.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до органу приватизації із заявою про передачу у власність квартири за АДРЕСА_1 .

24.01.2019 року ним подано заяву до Тернопільської міської ради, щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Тернопіль квартири за АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю (втратою) рішення виконавчого комітету міської ради /про надання квартирі за АДРЕСА_1 , статусу гуртожитку, оскільки без даного рішення не може реалізувати своє право на приватизацію квартири. Листом від 25.02.2019 року Тернопільською міською радою йому було відмовлено у задоволенні вимог вищезазначеної заяви.

Вважають своє право на належне їм майно порушеним, а бездіяльність Тернопільської міської ради щодо прийняття житлового приміщення в комунальну власність - незаконною. Внаслідок такої бездіяльності вони не мають можливості приватизувати вищевказану квартиру.

Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

06 вересня 2019 року позивачі подали заяву про уточнення підстав позову та просили застосувати строки набувальної давності, оскільки вони відкрито та безперервно володіють даною квартирою, більше десяти років не вживають заходів, спрямованих на приховування факту володіння майном, тому мають право набути право власності на дану квартиру.

28.07.2019 року представник Тернопільської міської ради подав письмові пояснення, де вказує, що 03.07.2018 року ТОВ «Домобудівник» звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про прийняття у комунальну власність двокімнатної квартира за АДРЕСА_1 . 15.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тернопільської міської ради, щодо передачі у приватну власність порівно квартири за АДРЕСА_1 , вказавши ініціали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 24.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради з приводу прийняття до комунальної власності квартири за АДРЕСА_1 . Жодна із поданих заяв не була вирішена, у зв`язку із не поданням відповідного пакету документів. Позивачами при зверненні надано ордер, довідку балансоутримувача про склад сім`ї та довідку ПАТ «державний ощадний банк» про невикористанні приватизаційні чеки.

Посилаючись на наведене та те, що єдиною підставою для вселення в квартиру є ордер, кожна особа має гарантоване право на житло та відсутність альтернативної можливості вирішити спірне питання, зазначив, що при вирішення справи покладається на думку суду.

Відтак, при прийнятті судом рішення по даній справі, покладаються на думку суду.

У судове засідання позивачі не з`явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, попередньо подали заяву про слухання справи за їх відсутності. Позов підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Тернопільської міської ради був присутній у попередніх судових засіданнях, зазначив, що дана квартира не перебуває у комунальній власності Тернопільської міської ради, а тому при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Представник ТОВ «Домобудівник» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про слухання справи за їх відсутності. При вирішення спору покладається на думку суду.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів за №330 від 28 грудня 1994 року затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 239 - квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 12342,9 кв.м.

15 березня 1995 року рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів встановлено факт належності і визнано право власності на 239 - квартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 за ТОВ «Домобудівник».

Згідно ордеру за №40 від 06 червня 1995 року, виданого ТОВ «Домобудівник», ОСОБА_1 працює в ДОЦ на посаді паркетника та йому в складі чотирьох членів сім`ї надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_3 , розміром 26.2 кв.м.

Відповідно до довідки за №183 від 26.06.2018 року, виданої ПП «Вікторія-1» встановлено, що у квартирі по АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 (наймач) та ОСОБА_2 (син). Особовий рахунок відкритий на гр. ОСОБА_1 , будинок знаходиться на балансі ПП «Вікторія».

Згідно довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири за №01 від 15 січня 2019 року, виданої ПП «Вікторія-1» встановлено, що по АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» Рубінець В.М. та ОСОБА_2

07 серпня 2018 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру, що по АДРЕСА_3 . Як слідує з технічної характеристики, вказана квартира розташована на 10 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 27 кв.м., у тому числі 1-а кімната 12,2 кв.м., 2-а кімната 14,8 кв.м., кухні площею 6,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,7 кв.м.

03 липня 2018 року ТОВ «Домобудівник» звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про прийняття у комунальну власність двокімнатної квартира за АДРЕСА_1 , яка на підставі ордеру за №40 від 14.06.1995 року належить ОСОБА_1 .

Як вбачається із листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 3704/08 від 31 березня 2018 року, рішенням виконавчого комітету міської ради за № 548 від 25.07.2018 року, ТОВ «Домобудівнику» відмовлено в прийнятті безоплатно до комунальної власності територіальної громади м.Тернополя спірної квартири у зв`язку з неповним поданням пакету документів, зокрема відсутності копій документів, що засвідчують право власності на квартиру, технічного паспорту, копії листів інвентаризації справи та відсутністю рішення виконавчого комітету міської ради про надання даній квартирі статусу гуртожитку.

15 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із заявою до Тернопільської міської ради про передачу у приватну власність порівно квартири за АДРЕСА_1 , вказавши ініціали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

З довідки за №241 від 16 січня 2019 року, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» встановлено, що по АДРЕСА_4 /018 філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» по вул.15 Квітня, 15а, у списку для приватизації житла включені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тернопільська міська рада листом від 25 лютого 2019 року за №1895/05 відмовила позивачам щодо прийняття гуртожитку по АДРЕСА_2 в комунальну власність АДРЕСА_5 .

Як вбачається із листа-відповіді виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 1774/05 від 02 вересня 2019 року, будь -якою інформацією з приводу поселення у квартиру за АДРЕСА_1 , її статусу та використання Тернопільська міська рада не володіє.

Згідно листа за №1487/05 від 17.10.2019 року виконавчого комітету Тернопільської міської ради, у відділі квартирного обліку на нерухомість Тернопільської міської ради відсутня інформація про прийняття виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення щодо надання кімнаті (квартирі) за АДРЕСА_1 статусу гуртожиток.

Як вбачається із довідки ТОВ « Міське бюро технічної інвентаризації» за № 1572/07-2 від 27.11.2019 року, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року право власності на квартиру за АДРЕСА_1 в бюро не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав за №170508522 від 14.06.2019 року, будь-які відомості у реєстрі щодо спірної квартири відсутні.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Вимогами ст. 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Відповідно до роз`яснень викладених п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачі достовірно довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років.

Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, судом не встановлено, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачами слід визнати право власності по 1/2 частини квартири за АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Тернопільської міської ради (вул.Листопадова, 5 м.Тернопіль; ), третя особа ТОВ «Домобудівник» (вул.Лозовецька, 13 м.Тернопіль; код ДРПОУ 01268970) про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини квартири за АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Тернопільська міська рада, вул.Листопадова, 5 м.Тернопіль; .

Третя особа: ТОВ «Домобудівник», вул.Лозовецька, 13 м.Тернопіль; код ДРПОУ 01268970.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Головуюча