Справа № 307/3504/16-ц
Провадження № 2/307/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., з участю представника позивачів ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_5 де третя особа Сектор державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та державної реєстрації прав на земельну ділянку.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_5 де третя особа Сектор державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням дванадцятої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 09.06.1993 року їм надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по вул. Руня та земельну ділянку в кількості 0,12 га.

Згідно акту про відведення земельної ділянки у межах села від 15.07.1993 року, на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_4 сільської ради йому ОСОБА_3 проведено в натурі відвод земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво в с. Бедевля, вул. Руня шириною біля вулиці 15.50 м., загальною площею 12,00 га. При цьому, межі відведеної земельної ділянки закріплені в натурі знаками, які передані забудовникам.

В подальшому, 30.08.1995 року відділом архітектури і будівництва Тячівської районної державної адміністрації на їх імя виготовлено будівельний НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника.

З архівного витягу протоколу №12 від 09.06.1993 року ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів також вбачається, що їм виділено земельну ділянку під будівництво жилого будинку в розмірі 0,12 га по вул. Руня.

На вказаній земельній ділянці, ними в період з 1995 по 1997 роки було побудовано житловий будинок та надвірні споруди, а також виготовлено технічний паспорт на них і починаючи з 2000 року вони всією сімєю проживають у вказаному будинку.

З 1993 року по теперішній час, адреса місця розташування земельної ділянки та будівель неодноразово змінювались в останнє з вул. Руня, 81 на с. Руня, вул. Садова, 81, про що свідчить довідка виконкому ОСОБА_4 сільської ради №206 від 17.02.2015 року.

В 2008 році їм було установлено газопостачання, після чого з сторони вулиці вони збудували бетонну огорожу, довжиною 15.00 метрів, а 50 см. з правої сторони дворогосподарства, за рекомендацію спеціалістів газової служби, вилишили, оскільки там проходила газова труба, що перешкоджало встановленню над нею бетонного стовпця.

В подальшому відповідач ОСОБА_5, яка являлась суміжним землекористувачем, в 2013 році почала будівництво власного будинку з правої сторони їх дворогосподарства. При цьому, перед початком будівництва вони неодноразово повідомляли останню та членів її сімї про те, що межа між їх земельними ділянками повинна проходити на відстані 0,60 м. від краю їх огорожі та відповідно 1,00 м від правої стіни їх будинку. Крім цього, ними було встановлено деревяні стовпці по всій довжині межі між їхніми земельними ділянками, а згодом металеві на які закріплено металеві листи. Будь-яких зауважень з цього приводу, з сторони відповідача не було, натомість вони вказували, що погоджуються з встановленням межі в такий спосіб та запевнили, що врахують це під час проведення будівництва.

Однак, незважаючи на усні домовленості, відповідач розпочала будівництво на відстані 0.60 см. від узгодженої межі та на протязі 2014 року без дозвільних документів збудувала житловий будинок по вул. Руня, б/н.

Оскільки, будівництво відповідачем проводилось з порушенням будівельних норм і правил ми звертались в управління ДАБІ у Закарпатській області, за результатами перевірки якого складено відповідний акт, протокол та винесено припис забудовнику про усунення виявленого правопорушення, а також 09.12.2014 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Водночас, з метою належного оформлення права власності на надану їм в 1993 році земельну ділянку під будівництво площею 0,12 га та за наявності вільної позаду їхнього будинку земельної ділянки розміром близько 0,10 га, вона ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 сільської ради з відповідною заявою, за результатами розгляду якої рішенням №497 від 16.01.2015 року, їй було надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у власність площею 0,2217 га за адресою с. Бедевля, вул. Садова, 81.

При цьому, землевпорядною організацією під час виготовлення кадастрового плану вищевказаної земельної ділянки було виявлено, що суміжний землекористувач ОСОБА_5 оформила право власності на земельну ділянку під самочинно збудованим нею будинком площею 0,25 га включивши в площу такої, частину земельної ділянки виділеної в 1993 році позивачам, а саме не відступивши при здійсненні геодезичних робіт від кінця їх огорожі 0,60 м та відповідно від їх будинку 1,00 м., внаслідок чого площа накладок складає 0,0017 га.

З метою усунення вказаних порушень вони неодноразово звертались в правоохоронні органи, за наслідками яких проводились перевірки.

Так, на підставі листа прокуратури Тячівського району, комісією з питань агропромислового комплексу та земельних ресурсів складено акт обстеження суміжних земельних ділянок від 10.03.2016 року, згідно якого між ним ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 існує межовий спір за частину земельної ділянки, площа спірної земельної ділянки становить 0,0017 га та виготовлено абрис-схему спірної земельної ділянки.

Вважають, що відповідач ОСОБА_5 незаконно оформила право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :05:001:0021, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою с. Бедевля, вул. Руня, б/н, оскільки під час виготовлення правовстановлюючих документів недотримала встановленого законом порядку, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом №376 Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється зокрема на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а згідно п. 2.3. цієї Інструкції, - комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає встановлення

меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

В свою чергу, згідно п. 3.12. Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі

межових знаків на зберігання.

Всупереч наведеному, під час встановлення та закріплення межовими знаками меж між нашими земельними ділянками в натурі, ми не були присутні і нас ніхто не повідомляв про дату та час проведення робіт, натомість такі було проведено умисно без нашого відома.

Водночас, надана на запит адвоката копія акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, містить дані про те, що вона, ОСОБА_3, начебто був присутній під час погодження встановлених в натурі меж, а також підпис поряд з його прізвищем, хоча насправді він його ніколи не підписував. З цього приводу вони звертались в органи поліції, якими внесено відповідні відомості в ЄРДР за №0000230 від 17.02.2016 року за фактом підробки підпису у вказаному акті.

Ч. 3 ст. 103 ЗК України, якою визначено зміст добросусідства, передбачено що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

При цьому, відповідно ч.1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, а згідно ст. 107 цього ж Кодексу, - основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Однак, незважаючи на вимоги вказаних норм відповідач ОСОБА_5, достовірно знаючи про фактичні обставини користування відведеною нам земельною ділянкою, її розмір та реальні межі, оскільки її батьки, до оформлення нею права власності, являлися суміжними землекористувачами, не вжили заходів щодо спільного погодження межі та встановлення межових знаків, внаслідок чого унеможливлюють реалізацію нами у встановленому законом порядку конституційного права на землю.

Щодо порушення наших прав, хочемо зазначити, що відповідно до ст. 19 ЗК України в ред. чинній на момент прийняття рішення від 09.06.1993 року, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами зокрема для індивідуального житлового будівництва.

Згідно ч.1 ст. 67 ЗК України, - громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

В свою чергу, згідно ст. 22 вказаного Кодексу, - право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, необхідними для виникнення права користування на земельну ділянку є дві умови: встановлення меж земельної ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право користування.

Як зазначено вище, згідно до акту про відведення земельної ділянки у межах села від 15.07.1993 року, їм проведено в натурі відвод земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво в с. Бедевля, вул. Руня шириною біля вулиці 15.50 м., загальною площею 12,00 га. та межі відведеної земельної ділянки закріплено в натурі знаками, однак документ, що посвідчує право власності чи користування на сьогоднішній день вони не отримали.

Водночас, пунктом 1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року, передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Відтак нормами чинного законодавства, передбачено можливість реалізації рішення про надання нам земельної ділянки від 09.06.1993 року та відповідно набути права на вказану земельну ділянку.

Однак, у звязку з прийняттям відповідачем ОСОБА_4 сільською радою рішень №425 від 11 квітня 2014 року про надання відповідачу ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність в с. Руня, б/н, пл. 0,25 га, в тому числі і на частину відведеної нам земельної ділянки пл. 0,0017 га та № 461 від 02.10.2014 року про затвердження вказаного проекту та відповідно реєстрацією на підставі вказаних рішень права власності на дану ділянку, виготовити правовстановлюючі документи вони не мають можливості.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оскільки, прийняття незаконних рішень та відповідно реєстрація права власності відповідачем ОСОБА_5 на земельну ділянку грубо порушує їх конституційне право на землю, а відповідач в досудовому порядку відмовляється усунути вищевикладені порушення земельного законодавства, тому просять суд позов задовольнити. А саме просить суд :

визнати незаконними та скасувати: рішення 24-ї сесії VI скликання ОСОБА_4 сільської ради від 11.04.2014 р. № 425 «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність» у частині надання такого дозволу ОСОБА_5 щодо земельної ділянки площею 0.25 га в с. Руня, б/н для будівництва та обслуговування житлового будинку; рішення 24-ї сесії VI скликання ОСОБА_4 сільської ради від 02.10.2014 року № 461 у частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0021) та надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель сільської ради в межах населеного пункту с. Бедевля;

визнати незаконним та скасувати свідоцтво номер 27954887, зареєстроване в державному реєстрі речових прав 10.10.2014 року, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,258 га. в с. Бедевля, вул. Руня б/н для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 44, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 7295240, а також скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутності, в задоволенні позовних вимог не заперечують, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні відносно позову заперечив .

Свої заперечення обґрунтовує тим, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються незаконними, безпідставними та необгрунтованими, крім того останні не надали суду необхідних належних та допустимих доказів в рахунок обґрунтування своїх вимог, а тому вважають, що в задоволенні даного позову слід відмовити. ОСОБА_5 набула право на земельну ділянку у порядку встановленому нормами чинного законодавства та право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :05:001:0021 площею 0.25га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: вул..Руня, б/н, с.Бедевля, Тячівський р-н, Закарпатської області, що посвідчується свідоцтвом на право власності на земельну ділянку серія СТА № 256392 від 10.10.2014 та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вищезгадану земельну ділянку площею 0,25 га їй було надано у власність за рахунок земель запасу сільської ради, розташованої у межах населеного пункту с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_4 сільською радою керуючись п. 34 ст. 2 Законом України «Про місцеве самовряднування» ст.. ст. 12,118,121, Земельного Кодексу України.

Технічна документація на замовлення ОСОБА_5І розроблялася на основі розроблених та погоджених генерального плану, плану детальної забудови території і відповідає його вимогам. Технічна документація була розроблена відповідно до вимог законодавства, жодної інформації щодо накладення земельної ділянки на суміжні ділянки на час розроблення технічної документації не було. Позивачі, які являються суміжним землекористувачем судної земельної ділянки в обґрунтування своїх вимог стверджують, що рішенням двадцятої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 09.06.1993 року їм надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Руня на земельній ділянці в кількості 0.12 га. 5.07.1993 року, а актом про відведення земельної ділянки у межах села на підставі вище вказаного рішення проведено в натурі відводу земельної ділянки під будівництво шириною біля вулиці 15.50 м., загальною площею 0.12 га. Даний акт був виданий відділом архітектури і будівництва Тячівською районної держаної адміністрації і є складовою будівельного паспорта. Проте вона не згодна з тим, що межі земельної ділянки позивачів проведені в натурі, адже вони отримали земельну ділянку в період чинності Земельного кодексу України 1990 року, ст. 22, якого встановлювалося виникнення права власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, однак, позивачі зверталися за отриманням державного акта на землю, а тому і не встановлювалися межі земельної ділянки в натурі, тобто на місцевості та її координати. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до відновлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Докази встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не надані позивачами, а акт відведення земельної ділянки в межах села, який заходиться в будівельному паспорті позивачів від 30.08.1995року, не є документом, який свідчить про встановлення її меж в натурі, так як він складений не землевпорядними органами, а працівниками відділу архітектури та будівництва державної адміністрації Тячівського району. Разом із тим, слід зазначити, що будівельний паспорт відповідно до ст. 126 ЗК України не є документом, що посвідчує право на спірну земельну ділянку. В наступних своїх доводах позивачі стверджують, що вона розпочала будівництво порушуючи будівельні норми і правила, наголошуючи, що вона порушила межі між земельними ділянками і почала будувати будинок не відійшовши 0,60 м від краю огорожі позивачів та відповідно 1,00 м від правої стіни будинку. З цим відповідачка не погоджується, на момент коли вона із своїм чоловіком розпочали будівництво, огорожі між нею та її сусідами Тиводарами не було, а відстань між їхніми будинками більше як 1 метр. Металеву огорожа про яку вони наголошують в позовній заяві, була споруджена в листопаді 2014 року, як вони собі вважали за потрібне, загородивши собі спірний земельну ділянку площею 0.0017 га, яка вже на той момент перебувала складі земельної ділянки, яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 10.10.2014 р. серія СТА256392. Цей факт можуть підтвердити фотографії, які були здійснені на початку будівництва житлового будинку відповідачки, яке розпочато на квітні 2014 року. 18.11.2015 р. ОСОБА_3 написав заяву начальнику інспекції держаного архітектурно- будівельного контролю а Закарпатській області, в якій зазначав що відповідачка порушила будівельні норми і правила і просив здійснити перевірку, за адресою с. Бедевля, вул..Руня,б/н. 04.12.2014 р. за результатами було проведено позапланову перевірку щодо порушення будівельних норм і правил при будівництві житлового будинку ОСОБА_5 Даною перевіркою було встановлено , що вона, ОСОБА_5 здійснює будівництво житлового будинку без будівельного паспорту та повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Більше ніяких порушень при будівництві вищезгаданого будинку не виявлено, отже факт порушення меж між сусідніми ділянками при будівництві не встановлений, значить відсутній. За виявлення порушення її було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченою ч 5.ст.96 КУпАП. накладено на неї штрафу розмірі 4250(чотири тисячі двісті п'ятдесят ) грн. Також було зобов'язано виготовити повідомлення про початок виконання будівельних робіт та будівельний паспорт. ОСОБА_5 сплатила штраф оформила повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а також будівельний паспорт. 25.08.2015 року відповідачці було видано на її житловий будинок декларацію про готовність до експлуатації обєкта,будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, також виготовлено технічний паспорт та 19.09.2015 року зареєстровано право власності на житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності від 18.09.2015року Серія СТВ №012422. У своїй позовній заяві підставою для скасування рішень ОСОБА_4 сільської ради №425 від 11.04.2014 року, №461 від 02.10.2014 року позивачі вважають порушення вимог п. 3.12 інструкції, про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості)та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 р., а саме, що нібито не був підписаний акт погодження меж землекористування позивачами, які являються сусідами земельної ділянки. Однак, акт погодження меж землекористування був підписаний позивачем та належно оформлений. 17.02.2016 року було відкрите кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2, про те, що в 2014 році вона, ОСОБА_5 підробила акт погодження меж земельної ділянки в с. Бедевля, вул. Руня, б/н., за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, а 29.12.2016 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України дане провадження було закрите. Факт реєстрації кримінального провадження за заявою позивача не є належним доказом цього, так як відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, тільки вирок у кримінальному провадженні, що набрав іконної сили, є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Хоче зазначити, що позивачами не доведено, що площа земельної ділянки площею 0,12 га, яка виділялась їм 1993 році для будівництва зменшилась у площі.

Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Подальший розгляд продовжено у відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи Сектор державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням дванадцятої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 09.06.1993 року позивачам надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по вул. Руня та земельну ділянку в кількості 0,12 га. ( а.с. 8)

Згідно акту про відведення земельної ділянки у межах села від 15.07.1993 року, на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_3 проведено в натурі відвод земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво в с. Бедевля, вул. Руня шириною біля вулиці 15.50 м., загальною площею 12,00 га. При цьому, межі відведеної земельної ділянки закріплені в натурі знаками, які передані забудовникам. ( а.с.204)

30.08.1995 року відділом архітектури і будівництва Тячівської районної державної адміністрації на імя позивачів виготовлено будівельний НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника. ( а.с7-12)

З архівного витягу протоколу №12 від 09.06.1993 року ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів також вбачається, що позивачам виділено земельну ділянку під будівництво жилого будинку в розмірі 0,12 га по вул. Руня. ( а.с.13)

На вказаній земельній ділянці, позивачами в період з 1995 по 1997 роки було побудовано житловий будинок та надвірні споруди, а також виготовлено технічний паспорт на них і починаючи з 2000 року вони всією сімєю проживають у вказаному будинку. (а.с.15- 22 )

З 1993 року по теперішній час, адреса місця розташування земельної ділянки та будівель неодноразово змінювались в останнє з вул. Руня, 81 на с. Руня, вул. Садова, 81, про що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_4 сільської ради №206 від 17.02.2015 року.( а.с23)

Разом з цим судом встановлено, що суміжним користувачем позивачів є ОСОБА_5

Так, рішенням №425 від 11квітня 2014 року « Про надання дозволу на розробку відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність» ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проектів відводу земельних ділянок для передачі у приватну власність площею 0,2500 га в с. Руня , б/н, для будівництва та обслуговування жилого будинку.( а.с.25)

Рішенням №461 від 02.10 2014 року « Про затвердження та надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку» затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( кадастровий номер :05:001:0021) у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул.. Руня , б/н ( а.с.26)

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно стверджено право власність на вказану земельну ділянку ОСОБА_5 ( а.с. 27)

Разом з цим, судом встановлено, що під час виготовлення кадастрового плану вищевказаної земельної ділянки позивачів було виявлено, що суміжний землекористувач ОСОБА_5 оформила право власності на земельну ділянку під самочинно збудованим нею будинком площею 0,25 га включивши в площу такої, частину земельної ділянки виділеної в 1993 році позивачам, а саме не відступивши при здійсненні геодезичних робіт від кінця їх огорожі 0,60 м та відповідно від їх будинку 1,00 м., внаслідок чого площа накладок складає 0,0017 га. ( а. с.113).

Цей факт підтверджено також комісією з питань агропромислового комплексу та земельних ресурсів, якою складено акт обстеження суміжних земельних ділянок від 10.03.2016 року, згідно якого між ним ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 існує межовий спір за частину земельної ділянки, площа спірної земельної ділянки становить 0,0017 га та виготовлено абрис-схему спірної земельної ділянки. ( а.с.30-31)

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 оформляючи право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :05:001:0021, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою с. Бедевля, вул. Руня, б/н, недотримала встановленого законом порядку.

Так, відповідно до п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом №376 Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється зокрема на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а згідно п. 2.3. цієї Інструкції, - комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає встановлення

меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно п. 3.12. Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі

межових знаків на зберігання.

Як встановлено судом, всупереч наведеним нормам закону, під час встановлення та закріплення межовими знаками меж між земельними ділянками сторін в натурі, позивачі не були присутні і їх ніхто не повідомляв про дату та час проведення робіт, натомість такі було проведено умисно без їх відома.

Цей факт підтверджений висновком експерта від 29.03.2018 року №4/85, згідно якого підпис від імені ОСОБА_3 на четвертій лінії графлення, у графі «Представники суміжних землекористувачів» , у акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами від 2014 року виконаний не громадянином ОСОБА_3 зразки підпису якого надані на експертизу, а іншою особою (а.с 172-198).

Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно ч.1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, а згідно ст. 107 цього ж Кодексу, - основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно ст. 19 ЗК України в ред. чинній на момент прийняття рішення від 09.06.1993 року, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами зокрема для індивідуального житлового будівництва.

Згідно ч.1 ст. 67 ЗК України, - громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

В свою чергу, згідно ст. 22 вказаного Кодексу, - право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, необхідними для виникнення права користування на земельну ділянку є дві умови: встановлення меж земельної ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право користування.

Як зазначено вище, згідно до акту про відведення земельної ділянки у межах села від 15.07.1993 року, позивачам проведено в натурі відвод земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво в с. Бедевля, вул. Руня шириною біля вулиці 15.50 м., загальною площею 12,00 га. та межі відведеної земельної ділянки закріплено в натурі знаками, однак документ, що посвідчує право власності чи користування на сьогоднішній день вони не отримали.

Водночас, пунктом 1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року, передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Відтак нормами чинного законодавства, передбачено можливість реалізації рішення про надання нам земельної ділянки від 09.06.1993 року та відповідно набути права на вказану земельну ділянку.

Однак, у звязку з прийняттям відповідачем ОСОБА_4 сільською радою рішень №425 від 11 квітня 2014 року про надання відповідачу ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність в с. Руня, б/н, пл. 0,25 га, в тому числі і на частину відведеної нам земельної ділянки пл. 0,0017 га та № 461 від 02.10.2014 року про затвердження вказаного проекту та відповідно реєстрацією на підставі вказаних рішень права власності на дану ділянку, виготовити правовстановлюючі документи вони не мають можливості.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оскільки, прийняття незаконних рішень та відповідно реєстрація права власності відповідачем ОСОБА_5 на земельну ділянку грубо порушує конституційне право позивачів на землю, а відповідач в досудовому порядку відмовляється усунути вищевикладені порушення земельного законодавства, тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Заперечення відповідача та його представника виходячи з вище наведеного, суд вважає, безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст. 263-265 ЦПК України, статті 55 Конституції України, ст.. 19, ч.1 ст. 67, ст.. 22, ч. 3 ст. 103, ч.1 ст. 106, ст.. 107 Земельного кодексу України, пунктом 1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року, п. п. 2.1, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом №376 Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати: рішення 24-ї сесії VI скликання ОСОБА_4 сільської ради від 11.04.2014 р. № 425 «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність» у частині надання такого дозволу ОСОБА_5 щодо земельної ділянки площею 0.25 га в с. Руня, б/н для будівництва та обслуговування житлового будинку; рішення 24-ї сесії VI скликання ОСОБА_4 сільської ради від 02.10.2014 року № 461 у частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0021) та надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель сільської ради в межах населеного пункту с. Бедевля;

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво номер 27954887, зареєстроване в державному реєстрі речових прав 10.10.2014 року, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,258 га. в с. Бедевля, вул. Руня б/н для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 44, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 7295240, а також скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_4 сільська рада, місцезнаходження: с. Бедевля, вул. Волошина, 18.

Відповідач: ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/а.

Третя особа: Сектор державної реєстрації Тячівської РДА: місцезнаходження: м. Тячів, вул.. Незалежності, 30 каб. 108.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2019 р.

Суддя: Чопик В.В.