справа № 361/5079/18
провадження № 2/361/680/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк (далі Банк або ПАТ Укрсоцбанк) звернулося до суду з позовом, у якому просило звернути на користь Банку у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року в розмірі 39664,36 доларів США, з яких: 16949,64 доларів США заборгованість за кредитом, 22714,72 доларів США заборгованість по процентам, стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2280 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:044:0052, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження, за початковою ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом).

В обґрунтування позову зазначало, що 24 листопада 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк (далі АКБ СР Укрсоцбанк або також Банк), яке перейменовано на Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк, та відповідач ОСОБА_1 (далі Позичальник) уклали договір кредиту № 410/185/06-Пі (далі кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит в іноземній валюті в сумі 23000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором і графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у визначеному договором розмірі.

У порушення умов договору ОСОБА_1 своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20 березня 2018 року він має заборгованість за кредитом у розмірі 16949,64 доларів США та заборгованість по сплаті процентів у розмірі 22714,72 доларів США, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком. Також на вказану дату, у зв`язку із систематичним порушенням Позичальником зобов`язань зі сплати кредиту, Банком нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4023,46 доларів США та пеня за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 5916,49 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 24 листопада 2006 року між Банком і ОСОБА_1 (далі також Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір № 06/І-170, за умовами якого відповідач передав в іпотеку Банку нерухоме майно земельну ділянку площею 0,2280 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:044:0052.

За змістом п. п. 4.1, 4.5 іпотечного договору Банк як іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання Позичальником основного зобов`язання, яке може бути здійснено на підставі рішення суду.

На виконання умов кредитного та іпотечного договорів ОСОБА_1 направлялася вимога про усунення порушення, однак дана вимога відповідачем залишилася без реагування.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ Укрсоцбанк вважає, що є всі підстави для задоволення його вимог і звернення стягнення на предмет іпотеки зазначену земельну ділянку в рахунок погашення суми заборгованості.

Представник позивача Василюк ОСОБА_2 С. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача адвокат Степаненко Г.О. у суді позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову Банку, у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності.

У поданому до суду відзиві на позов зазначала, що проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 03 червня 2011 року у зв`язку з порушенням відповідачем строків повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором Банк направляв на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про негайне, дострокове погашення всієї суми кредиту, яку останній отримав 09 червня 2011 року.

Також зазначала, що на підставі заяви Банку від 05 січня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено 22 березня 2012 року виконавчий напис, яким за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданої в іпотеку земельної ділянки, задовольнялися вимоги Банку в розмірі 26034,34 доларів США, строк за який проводилося стягнення з 04 березня 2011 року по 05 січня 2012 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2012 року даний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Це рішення суду набрало законної сили.

Вказувала, що після направлення Позичальникові вимоги про дострокове погашення кредиту Банк на підставі ст. 611 ЦК України змінив визначений кредитним договором та додатковою угодою строк повернення кредиту частинами до 2018 року на повернення всієї суми негайно з моменту отримання відповідачем вимоги, тобто 09 червня 2011 року. Сам же кредитний договір у зв`язку з цим припинив свою дію з дати направлення Банком відповідачу вимоги про дострокове погашення ним всієї суми кредиту.

Зазначені вище обставини встановлені рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Укрсоцбанк, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, яким визнано таким, що не підлягає виконанню вчинений 27 вересня 2017 року приватним нотаріусом Чуловським В.А інший виконавчий напис нотаріуса щодо звернення стягнення на ту ж саму передану в іпотеку Банку зазначену земельну ділянку в рахунок погашення суми заборгованості відповідача за кредитним договором.

Вказувала, що у зв`язку зі зміною ПАТ Укрсоцбанк строку виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення суми кредиту, Банк мав право пред`явити позов та задовольнити забезпечені іпотекою вимоги протягом трьох років з дати отримання боржником 09 червня 2011 року письмової вимоги про дострокове погашення ним кредиту, який закінчився 09 червня 2014 року. Враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, позов до ОСОБА_1 подано до суду Банком з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у його задоволенні.

З`ясувавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

24 листопада 2006 року між АКБ СР Укрсоцбанк та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 410/185/06-Пі, за умовами якого Банк надав Позичальникові на придбання земельної ділянки площею 0,2280 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кредит у сумі 23000,00 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 13 % річних, строком погашення до 23 листопада 2013 року.

Того ж дня, 24 листопада 2006 року, для забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором сторонами укладено іпотечний договір № 06/І-170, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно земельну ділянку площею 0,2280 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:044:0052.

03 липня 2009 року між АКБ СР Укрсоцбанк і ОСОБА_1 укладено дві додаткові угоди до кредитного та іпотечного договорів, за умовами яких збільшено процентну ставку за користування кредитом до 15 % річних, змінено кінцевий термін погашення заборгованості за кредитним договором до 22 листопада 2018 року та щомісячний графік погашення кредиту.

Відповідно до умов п. 1.1 додаткової угоди до кредитного договору погашення Кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця.

Згідно із п. 3.3.4 кредитного договору Позичальник зобов`язаний суворо дотримуватись положень договору.

За умовами п. 3.3.6 кредитного договору Позичальник зобов`язаний був сплачувати проценти за використання кредитом у порядку, визначеному п. п. 2.4, 2.5 цього договору.

У п. 3.3.7 кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі погашати кредит, із нарахованими процентами за фактичний час його використання і можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 договору.

Суд встановив, що Банк свої зобов`язань за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав ОСОБА_1 кредит у визначному цим договором розмірі в сумі 23000,00 доларів США, що підтверджуються заявою на видачу готівки № 20 від 24 листопада 2006 року.

За змістом п. 3 додаткової угоди до кредитного договору сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором.

03 червня 2011 року за № 301.6-20/297 у зв`язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору Банк направляв ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень, у якій вимагав негайно сплатити суму заборгованості за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року, яка станом на 26 травня 2011 року становила 21949,41 доларів США та 6850 грн. 33 коп. У разі невиконання даної вимоги, Банк повідомляв Позичальника про те, що ним буде звернено стягнення на заставне майно земельну ділянку.

Ця вимога ОСОБА_1 отримана 09 червня 2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, проте залишена відповідачем без реагування та задоволення.

22 березня 2012 року на підставі заяви Банку від 05 січня 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. вчинив виконавчий напис за № 619, згідно із яким було звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,2280 га, кадастровий номер :01:044:0052, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна земельної ділянки задоволено вимоги ПАТ Укрсоцбанк за кредитним договором від 24 листопада 2006 року в сумі 26037,24 доларів США, з яких: 16949,64 доларів США заборгованість за кредитом, 6694,73 доларів США заборгованість по процентам, 291,25 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 721,62 доларів США пеня за несвоєчасне повернення процентів, 1380,00 доларів США штрафи. Строк, за який проводилося стягнення, з 04 березня 2011 року по 05 січня 2012 року.

19 листопада 2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленим у цивільній справі № 2601/13833/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Укрсоцбанк, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції виконавчий напис нотаріуса від 22 березня 2012 року за № 619 визнаний таким, що не підлягає виконанню.

27 вересня 2017 року на підставі заяви Банку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинений виконавчий напис за № 20862, відповідно до якого вдруге було звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,2280 га, кадастровий номер :01:044:0052, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки даної земельної ділянки було задоволено вимоги ПАТ Укрсоцбанк про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2006 року за період з 11 жовтня 2014 року по 25 січня 2017 року в розмірі 36705,27 доларів США, а саме: 16949,64 доларів США заборгованості за кредитом та 19755,63 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом.

25 вересня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/1099/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Укрсоцбанк, треті особи: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., вчинений останнім 27 вересня 2017 року виконавчий напис нотаріуса за № 20862 був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу ПАТ Укрсоцбанк на це рішення суду першої інстанції залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року залишено без змін та воно набрало законної сили.

Із рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року видно, що у травні 2014 року ОСОБА_1 отримав від Банку вимогу за вих. № 08.305-186/13470 від 06 травня 2014 року, додатком до якого є розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року станом на 06 травня 2014 року, згідно із розрахунком заборгованість за тілом кредиту складала 16949,64 доларів США.

Під час розгляду цивільної справи № 361/1099/18 суд встановив, що 03 червня 2011 року Банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року, яка станом на 26 травня 2011 року складала 21949,41 доларів США та 6850,33 грн. Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту відповідач отримав 09 червня 2011 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису, вчиненого 27 вересня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з того, що приватний нотаріус Чуловський В.А. при вчиненні виконавчого напису у порушення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат не перевірив безспірність суми заборгованості та не звернув уваги на те, що вимога про його вчинення заявлена Банком після спливу трьох років з дня виникнення у нього права такої вимоги.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що виходячи з умов договору та положень ст. 611 ЦК України, після того як Банк направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором та додатковою угодою до нього, визначений термін повернення кредиту частинами до 2018 року був змінений кредитором на повернення всієї суми негайно з моменту отримання письмової вимоги, тобто 09 червня 2011 року. З моменту направлення Банком вимоги про дострокове погашення кредиту укладений сторонами кредитний договір № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року припинив свою дію. Трирічний строк, протягом якого Банк мав право на вчинення виконавчого напису для задоволення своїх вимог по стягненню заборгованості по кредиту та процентам розпочався 09 червня 2011 року (день отримання боржником письмової вимоги про дострокове виконання кредитних зобов`язань) та закінчився 09 червня 2014 року.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із розрахунку суми заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2006 року № 410/185/06-Пі вбачається, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 20 березня 2018 року відповідач має перед ПАТ Укрсоцбанк заборгованість за цим договором на загальну суму 49604,31 доларів США, що еквівалентно 1311341,72 грн., з яких: 16949,64 доларів США заборгованість за кредитом, 22714,72 доларів США заборгованість по процентам, 4023,46 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 5916,49 доларів США пеня за несвоєчасне повернення процентів.

Згідно із умовами п. 2.4.3 укладеного сторонами 24 листопада 2006 року іпотечного договору № 06/І-170 у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Банк має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У п. п. 4.1, 4.5 цього іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель, має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав визначений у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зміна чи припинення правовідношення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

У ст. 1 Закону України Про іпотеку від 05 червня 2003 року № 898-IV визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 вказаного вище Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ Укрсоцбанк заявлено вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2280 га, кадастровий номер :01:044:0052, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року, що утворилася станом на 20 березня 2018 року, у загальному розмірі 39664,36 доларів США, з яких: 16949,64 доларів США заборгованість за кредитом, 22714,72 доларів США заборгованість по процентам, шляхом проведення прилюдних торгів.

У п. 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків щодо сплати в обумовлені договором строки процентів та погашення кредиту, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Суд встановив, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ПАТ Укрсоцбанк відповідно до умов кредитного договору направило 03 червня 2011 року боржнику вимогу про усунення порушення та погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 21949,41 доларів США і 6850,33 грн., що утворилася станом на 26 травня 2011 року, яку ОСОБА_1 отримав 09 червня 2011 року.

Суд вважає, що пред`явленням 03 червня 2011 року вимоги про дострокове повернення суми кредиту, Банк реалізував своє право передбачене п. 4.5 кредитного договору, згідно із яким Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню), у зв`язку з чим фактично відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, визначений п. 1.1. кредитного договору, враховуючи внесені до нього 03 липня 2009 року додатковою угодою зміни, із 22 листопада 2018 року на 09 червня 2011 року.

Зазначені обставини встановлені рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, ухваленими у цивільній справі № 361/1099/18, тому вони в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пленум Верховного Суду України у п. 26 постанови № 2 від 12 червня 2006 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У п. 11 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до положень ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 4 ст. 631 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Виходячи з наведеного, заявлені ПАТ Укрсоцбанк вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за укладеним сторонами 24 листопада 2006 року кредитним договором № 410/185/06-Пі ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-3116цс16 висловив правову позицію і визначив, як обчислювати позовну давність у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

У вказаній постанові Верховний Суд України зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право виникає з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання, тому позивач має право пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Судом встановлено, що вимогу про негайне повернення заборгованості за кредитним договором № 410/185/06-Пі від 24 листопада 2006 року, яка станом на 26 травня 2011 року складала 21949,41 доларів США і 6850,33 грн., Банк направив відповідачу 03 червня 2011 року. Цю вимогу щодо дострокового погашення суми заборгованості за цим договором ОСОБА_1 отримав 09 червня 2011 року, будь-яких дій на її виконання останній не вчинив, тому саме з цієї дати розпочався перебіг позовної давності за заявленими Банком у цій справі вимогами.

До суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 листопада 2006 року, ПАТ Укрсоцбанк звернулося 14 серпня 2018 року, тобто більш ніж через дев`ять років з дня пред`явлення Банком вимоги про дострокове погашення боржником всієї суми заборгованості за кредитним договором, що свідчить про пропуск позивачем визначеного законом трирічного строку позовної давності звернення до суду з цими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповіді на відзив відповідача на позов та спростування викладених у ньому обставин, ПАТ Укрсоцбанк до суду не подавало, заперечень щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові з цих підставі, позивачем теж не надано.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визначені ЦК України строки звернення до суду за захистом порушеного права (позовну давність), пред`явлення 03 червня 2011 року Банком вимоги до боржника про негайне погашення заборгованості за кредитним договором, зміну ним строку виконання основного зобов`язання, подання стороною відповідача заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ УксоцБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає, у зв`язку зі спливом позовної давності звернення Банку до суду з цими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.