ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/942/19Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/817/716/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 304090100
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Романюк Х.Ю.,

з участю представника АТ "Кристалбанк" Оленко Н.О., представинка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №608/942/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Кристалбанк" на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року, постановлену суддею Запорожець Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів АТ «Райфайзен Банк Аваль», ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договору.

До матеріалів позовної заяви позивачем додану заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначив, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №013/09-03/30/07М від 08 серпня 2007 року на суму 340 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості 02 серпня 2017 року та кредитний договір №010/09-01/248/07 від 23 серпня 2007 року на суму 50 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості 02 серпня 2017 року. На забезпечення виконання позичальником умов вищевказаних кредитних договорів між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №013/09-03/30/07М від 08 серпня 2007 року та іпотечний договір №010/09-01/248/07 від 03 вересня 2007 року, згідно яких ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві власності торгово-складські приміщення, які складають у цілому комплекс, що знаходяться у АДРЕСА_1 , а саме: торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 445 кв.м., зазначене в генплані під літерою «А», торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 1088,5 кв.м., зазначене в генплані під літерою «Б», торгово-складське приміщення з блоків, загальною площею 343,1 кв.м., зазначене в генплані під літерою «В». Загальна площа комплексу складає 1876,6 кв.м.

Також на забезпечення виконання позичальником умов вищевказаних кредитних договорів між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та ним укладено іпотечний договір №013/09-03/30/07М від 08 серпня 2007 та іпотечний договір №010/09-01/248/07 від 03 вересня 2007 року, згідно яких він передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: 3 земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Вважає, що укладення вищазаначених договорів відбулося із порушенням вимог чинного законодавства на момент їх укладання, що порушує його права та інтереси в частині, що стосується його права власності на належні йому земельні ділянки. Також вказує, що необхідність накладення арешту на нерухоме майно та заборони на проведення електронних торгів обґрунтовується тим, що згідно інформації розміщеної на офіційному інтернет сайті ДП «СЕТАМ» вбачається, що комплекс торгово-складських приміщень, площею 1876.6 кв. м., із земельними ділянками з кадастровим :01:004:0037, :01:004 НОМЕР_1 0067, НОМЕР_2 , що знаходяться за адресою: Тернопільська АДРЕСА_1 , виставлено на електронні торги в якості іпотечного майна із зазначенням дати початку проведення аукціону- 23 травня 2019 року о 09:00.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову та проведення електронних торгів із продажу вищевказаного нерухомого майна може утруднити виконання рішення суду та призвести до необхідності вжиття ним додаткових витрат та заходів спрямованих на відновлення своїх прав на належні йому земельні ділянки. Зокрема, у випадку реалізації належних йому земельних ділянок або комплексу торгово-складських приміщень, площею 1876.6 кв. та задоволення позову йому доведеться додатково звертатися до суду із позовними заявами до третіх осіб про оскарження результатів торгів та з іншими позовами, які будуть спрямовані на відновлення його прав та інтересів, тому невжиття негайних заходів забезпечення позову не тільки може призвести до цього, а також перешкоджатиме виконанню рішення суду або взагалі зробить його неможливим.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року постановлено:

Заяву про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, з саме: торгово-складські приміщення, які складають у цілому комплекс загальною площею 1876,6 кв. м, що знаходяться у АДРЕСА_1 , а саме: торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 445 кв.м., зазначене в генплані під літерою «А», торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 1088,5 кв.м, зазначене в генплані під літерою «Б», торгово-складське приміщення з блоків, загальною площею 343,1 кв.м., зазначене в генплані під літерою «В» та земельної ділянки площею 0,0307 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,0178 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0, 1153 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення електронних торгів, а також на реєстрацію права власності на дане нерухоме майно.

Заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» або будь-якому його регіональному відділенню проводити електронні торги щодо продажу нерухомого майна, а саме торгово-складського приміщення, які складають у цілому комплекс загальною площею 1876,6 кв. М, що знаходяться у АДРЕСА_1 , а саме: торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 445 кв.м., зазначене в генплані під літерою «А», торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 1088,5 кв.м., зазначене в генплані під літерою «Б», торгово-складське приміщення з блоків, загальною площею 343,1 кв.м., зазначене в генплані під літерою «В» та земельної ділянки площею 0,0307 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,0178 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,1153 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, за реєстраційним номером лоту 345719 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua.

Не погодившись із даною ухвалою АТ Кристалбанк звернулось із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції вийшов за межі цивільного судочинства, оскільки здійснив захист прав та інтересів особи, яка за таким захистом не зверталась. Так суд наклав арешт та заборонив ДП СЕТАМ вчиняти дії щодо продажу не тільки земельних ділянок, належних ОСОБА_1 , але і торгово-складських приміщень, що належать ОСОБА_3

Вказує, що при наявності рішень про стягнення боргу з позивача, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Райффайзен Банк Аваль просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати. Вказує, що оскаржувана ухвала не містить жодних аргументованих мотивів та обґрунтованих висновків щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову. Наголошує на тому, що застосовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси стягувача АТ Кристалбанк, який реалізує своє право на повернення коштів боржником на підставі рішень суду, які набрали законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що торгово-складські приміщення, які належать ОСОБА_3 , розташовані на земельних ділянках ОСОБА_1 А отже, скасування заходів забезпечення позову та проведення електронних торгів із продажу вищевказаного нерухомого майна, може утруднити виконання рішення суду та призвести до необхідності вжиття позивачем додаткових витрат та заходів спрямованих для відновлення прав на належні йому земельні ділянки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник АТ Кристалбанк - адвокат Оленко Н.О. підтримала доводи апеляційної скарги, зіславшись на мотиві викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Багранюк В.С. доводи апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, так як є обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначений торгово-складський комплекс та земельні ділянки будуть продані.

Такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №754/4437/18 провадження № 61-47464св18)

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про накладення арешту на торгово-складські приміщення та земельні ділянки, зупиняючи електронні торги, суд взяв до уваги лише факт, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, так як є обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначений торгово-складський комплекс та земельні ділянки будуть продані.

Проте, матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення у випадку продажу торгово-складських приміщень, які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, що саме ОСОБА_1 , який є титульним володільцем земельних ділянок, звернувся до суду із позовом до АТ Райффайзен Банк Аваль, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договору.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ОСОБА_1 не доведено та не надано належних і допустимих доказів, яким чином проведення електронних торгів може в майбутньому утруднити виконання рішення суду у випадку відчуження торгово-складських приміщень, титульним володільцем яких є ОСОБА_3 .

Окрім цього, суд першої інстанції не врахував вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову №9 від 22 грудня 2006 року.

Відповідно до пункту 2 якої недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

До апеляційної скарги додані копії матеріалів, які вказують на викладені у ній наступні обставини.

Рішенням Чортківським районним судом Тернопільської області 22 листопада 2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та стягнута з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 013/09-03/3 0/07М від 03.09.2007 р. у розмірі 324 135,82 доларів США, що складає еквівалент 2 559 959,87 грн. та судовий збір у розмірі 1 820,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2014 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та стягнута з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 010/09-01/248/07 від 03.09.2007 р. у розмірі 52567,07 доларів США, що еквівалентно 419064,68 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2017 року замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1916/125/2012 від 22.07.2014 року, виданого Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 419 064,68 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від від 20 березня 2018 року замінено стягувана з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 21445/2010 від 17.10.2011 року, виданого Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 2 559 959,87 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

26 жовтня 2018 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1916/125/2012 від 22.07.2014 року, виданого Чортківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Кристалбанк» боргу в сумі 419 064,68 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

26 жовтня 2018 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-1445/2010 від 17.10.2011 року, виданого Чортківським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь АТ «Кристалбанк» боргу в сумі 2 559 959,87 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході примусового виконання рішення 23 січня 2019 року приватним виконавцем складено акти опису й арешту майна боржника, а саме Предмету іпотеки 1 та Предмету іпотеки 2 відповідно.

Таким чином, суд, задовольнивши заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, фактично зупинив виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Також колегія суддів керується статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", якою передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини Агрокомплекс проти України (заява №23465/03) від 06 жовтня 2011 року, існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підгрунтя для законно сподівання на виплату такої заборгованості і становить майно цієї особи у значення статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі Бурдов проти Росії, заява №59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майно, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа Юрій Миколайович Іванов проти України, заява №40450/04, рішення від 15.10.2009 року).

Виконання рішення ухваленого тим чи іншим судом, потрібно розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (Бурдов проти Росії, комюніке Секретаря Суду від 07.05.2002 року; рішення у справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 року).

Також у рішенні Європейського Суду від 18.05.2004 року у справі Продан проти Молдови суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатись невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право особи на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував усіх обставин справи та не взяв до уваги факт недопустимості зупинення виконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з встановлених обставин, ухвала суду першої інстанції, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Щодо вирішення питання судового збору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору АТ Кристалбанк сплатило судовий збір у розмірі 1921 грн. за подання апеляційної скарги, таким чином із позивача необхідно стягнути на користь АТ Кристалбанк судові витрати у розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Акціонерного товариства "Кристалбанк" задовольнити.

Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Кристалбанк 1921 гривень сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 серпня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.