ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4484/18
Провадження № 2/636/338/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 лютого 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності на праві приватної спільної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але вони фактично з 2004 та 2010 року відповідно не проживають за місцем реєстрації, особистих речей відповідачів в квартирі немає і ці обставини підтверджуються відповідним актом. Однак самостійно знятися з реєстраційного обліку не бажають, у звязку з чим позивачі вимушені звернутися до суду, оскільки це порушує їх права на вільне володіння та користування житловим приміщенням

Позивачі у судове засідання не зявилися, представник позивачів адвокат ОСОБА_5 надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі позивачів і представника, в якій зазначив що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.10.2004 року серії САА № 415218 та договору дарування частки квартири від 22.03.2011, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19). У зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які фактично там не проживають, про що надана довідка, видана 24.10.2018 року головою вуличного комітету за підписами сусідів (а.с. 17).

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають, житловою площею квартири не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачують, домовленості з позивачами про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у квартирі позивачів наразі немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-283, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -