КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Справа №358/1736/18
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі П`ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 3 червня 2019 року (суддя Тітов М.Б.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, ОСОБА_2 , відділу освіти Богуславської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

у листопаді 2018р. позивач звернулася до суду з позовом про поновлення її на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 5 листопада 2018 року по час прийняття рішення судом, зобов`язання директора Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області ОСОБА_2 прийняти та оплатити листок непрацездатності для нарахування та оплати 5 листопада 2018 року та стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 20 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з травня 2014 року тимчасово виконувала обов`язки завгоспа в Ісайківському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, а з 5 червня 2014 року прийнята на постійну роботу на вказану посаду, що підтверджується записом в трудовій книжці. До призначення її на посаду завгоспа, дану посаду обіймала ОСОБА_3 , яку було звільнено за прогули.

Наказом № 04 к/тр від 12 січня 2015р. її звільнено з роботи 12 січня 2015 року у зв`язку з поновленням на роботі ОСОБА_3 , яка раніше виконувала цю роботу, на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року скасовано зазначений наказ та поновлено її на посаді завгоспа з 12 січня 2015 року.

Позивач стверджувала, що 1 квітня 2015 року вона вийшла на роботу, однак в той же день її було госпіталізовано до стаціонару Богуславської ЦРЛ. 25 квітня 2015 року після

проходження лікування вона вийшла на роботу, проте виконуюча обов`язки директора ОСОБА_2 не дала їй можливості приступити до виконання посадових обов`язків завгоспа та викликала наряд міліції Богуславського РВ ГУ МВС України у Київській області, після чого вручила їй трудову книжку, в якій за номером 12 вона виявила наступний запис: «Запис за № 11 є недійсним, поновлена на попередній роботі. Наказ № 54 к/тр від 1квітня 2015 року», за номером 13 був запис: «2лютого 2015 року звільнена з посади завгоспа у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст. 40 КЗпП України. Наказ № 55 к/тр від 1квітня 2015 року».

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року її було поновлено на роботі.

Позивач зазначала, що 21 вересня 2015 року її було поновлено на посаді завгоспа, з вересня 2015 року по 21 жовтня 2018 року вона перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, та по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. З 21 жовтня 2018 року по 3 листопада 2018 року перебувала на лікарняному, який 5 листопада 2018 року здала директору дитсадка для його оплати.

5 листопада 2018 року вийшла на роботу, однак вже 6 листопада 2018 року о 14-00 годині її було ознайомлено з наказом про звільнення від 5 листопада 2018 року у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, та вручено трудову книжку.

Позивач стверджувала, що чергове її звільнення є незаконним, носить системний характер, свідчить про упереджене ставлення керівництва до неї, незважаючи на наявність двох судових рішень про поновлення її на роботі, а також те, що вона є матір`ю чотирьох неповнолітніх та малолітніх дітей, а при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців.

Позивач зазначала, що систематичними незаконними звільненнями їй було завдано душевних страждань, доводиться докладати неймовірних зусиль для поновлення на роботі та витрачати кошти на правову допомогу, яких так потребує її багатодітна сім`я, тому вона просить стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду, розмір якої визначає у 20 000грн.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 3 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання прийняти та оплатити листок непрацездатності для нарахування та оплати, у зв`язку із відмовою позивача від зазначених позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на обставини, викладені у позовній заяві та вважає помилковим висновок суду про поновлення ОСОБА_3 на посаді завгоспа лише 6 листопада 2018р., оскільки суд безпідставно не звернув увагу, що в трудовій книжці ОСОБА_3 є запис про поновлення її на роботі 12 листопада 2014р., що свідчить про виконання відповідачем рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року про поновлення її на роботі.

Також позивач зазначає, що суд не надав правової оцінки наказу № 103 к/тр від 12 листопада 2014р. про поновлення на роботі ОСОБА_3 та наказу № 104 к/тр від 13 листопада 2014р. про внесення змін до наказу № 103 к/тр від 12 листопада 2014р. та відсутності в трудовій книжці ОСОБА_3 запису про наказ № 104 к/тр від 13 листопада 2014р.

У поданих відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін, вважаючи висновки суду законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги безпідставними, так як позивач кожного разу оскаржувала наказ про її звільнення і судовими рішеннями її було поновлено на роботі, що позбавляло можливості реально поновити ОСОБА_3 на посаді, так як дві особи не можуть займати одну посаду.

Відповідачі та третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.22-25 том 2), у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі (с.с.27-33 т.2), ОСОБА_3 також висловила заперечення проти апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін. Враховуючи вказані обставини, колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність відповідачів та третьої особи відповідно до ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Невкритого В.М., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 5 червня 2014 року позивача призначено на посаду завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 5 червня 2014 року у зв`язку із звільненням завгоспа школи ОСОБА_3 (с.с.10 том 1).

Наказом в.о. директора НВК № 04 к/тр від 12 січня 2015 року позивача звільнено з займаної посади 12 січня 2015 року відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з поновленням на роботі ОСОБА_3 , яка раніше виконувала цю роботу, на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року (с.с.11 том 1).

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року скасовано зазначений наказ та поновлено позивача на посаді завгоспа з 12 січня 2015 року; допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Наказом в.о. директора НВК № 54 к/тр від 1 квітня 2015р. на виконання рішення Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 поновлено на посаді завгоспа НВК з 12 січня 2015 року та прийнято до оплати два лікарняних листи непрацездатності з 12 січня по 21 січня 2015 року, та з 22 січня по 30 січня 2015 року (с.с.12 том 1).

Також, 1 квітня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, виданий наказ № 55/ к/тр про звільнення ОСОБА_1 із посади завгоспа НВК з 2 лютого 2015 року на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП Україниу зв`язку з поновленням на роботі ОСОБА_3 , яка раніше виконувала цю роботу, та у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від запропонованої посади двірника (0,5 ставки посадового окладу) (с.с.99).

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року скасовано наказ № 55 к/тр від 1квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено її на роботі на посаді завгоспа з 2 лютого 2015 року; зобов`язано Ісайківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГФ №244062, виданий 1квітня 2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 1квітня2015 року по 10квітня 2015 року та листок непрацездатності серії АГО № 649360 , виданий 14 квітня 2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 14квітня 2015 року по 24квітня 2015 року; допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Наказом № 116 к/тр від 21 вересня 2015 року ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі на посаді завгоспа.

5 листопада 2018 року, на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, виданий наказ № 63 к про звільнення ОСОБА_1 з посади завгоспа НВК з 5 листопада 2018 року на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з поновленням на роботі ОСОБА_3 , яка раніше виконувала цю роботу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року визнано незаконним наказ від 2 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» за п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_3 на посаді завгоспа.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У зв`язку із тим, що посада завгоспа станом на 12 листопада 2014 року була зайнята ОСОБА_1 , яка була відсутня на роботі, на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року наказом № 104-к/тр від 13 листопада 2014 року ОСОБА_3 була призначена на посаду завгоспа на час відсутності ОСОБА_1 .

Позивача було звільнено на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України з 12 січня 2015 року, однак вказане звільнення судовим рішенням було визнано незаконним і ОСОБА_1 було поновлено на посаді завгоспа.

У зв`язку із поновленням ОСОБА_1 на посаді, ОСОБА_3 була переведена на посаду сторожа.

У подальшому відповідач неодноразово приймав рішення про звільнення ОСОБА_1 , намагаючись виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на посаді завгоспа, однак судовими рішеннями позивач поновлювалася на роботі, у зв`язку із її тимчасовою непрацездатністю або вагітністю у день звільнення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що фактично ОСОБА_3 до 6 листопада 2018 року не була поновлена на роботі на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, так як її посада була зайнята ОСОБА_1 , яку суд поновлював на роботі, і яка у період з вересня 2015 року по 21 жовтня 2018 року перебувала у відпустці у зв`язку із вагітністю, пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 21 жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово непрацездатна.

Із записів у трудовій книжці ОСОБА_3 вбачається, що з 21 вересня 2015 року вона була переведена на посаду сторожа, з 1 вересня 2016 року займала посаду завгоспа на період відсутності основного працівника, 5 листопада 2018 року звільнена з посади завгоспа у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Тільки наказом № 64 - к від 6 листопада 2018 року ОСОБА_3 поновлена на роботі на посаді завгоспа на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 була поновлена на роботі 12 листопада

2014 року, що підтверджується наказом № 103 к/тр від 12 листопада 2014 року, колегія суддів вважає безпідставними, так як у вказаний наказ внесені зміни наказом № 104 к/тр від 13 листопада 2014 року, згідно якого ОСОБА_3 призначена на посаду завгоспа на час відсутності основного працівника ОСОБА_1 .

З обставин справи вбачається, що у подальшому ОСОБА_3 не могла виконувати обов`язки завгоспа на підставі безстрокового трудового договору, у зв`язку із поновленням на цій посаді ОСОБА_1 .

Та обставина, що у трудовій книжці ОСОБА_3 відсутній запис про наказ № 104 к/тр від 13 листопада 2014 року, не може бути підставою для висновку, що ОСОБА_3 була поновлена на посаді 12 листопада 2014 року за безстроковим трудовим договором, так як з матеріалів справи вбачається, що у цей час посаду завгоспа займала ОСОБА_1 , проти чого вона не заперечувала.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що звільнення позивача носить системний характер, що свідчить про упереджене ставлення директора до позивача, колегія суддів вважає безпідставним, так як з матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 було поновлення на роботі працівника, який раніше займав цю посаду, а підставами поновлення ОСОБА_1 на роботі було те, що у день звільнення вона була тимчасово непрацездатною або у стані вагітності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача про поновлення на роботі є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Позивач не заявляла, а судом не встановлено, що на день звільнення ОСОБА_1 у відповідача була наявна посада, на яку її можна було перевести відповідно до положень ч. 2 ст. 40 КЗпП України. Не було про це заявлено позивачем і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Богуславського районного суду Київської області від 3 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк