Постанова

Іменем України

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 756/4947/17-ц

провадження № 61-47858св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року у складі судді Луценко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Оніщук М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві 29 грудня 2006 року між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 2208. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

26 листопада 2014 року між сторонами укладений «договір між батьками про здійснення батьківських прав та способи виконання батьківських обов`язків», відповідно до умов якого повне утримання дитини здійснює батько, мати в свою чергу укладає договір вкладу (депозиту) в одній із банківських установ України на користь дитини, де кожного місяця зобов`язана вкладати на депозит суму грошових коштів, яку вважатиме за потрібне, але не менше ніж гривневий еквівалент 1 (одного) долара США на день внесення такої суми. Також батьки зобов`язані брати участь у будь-яких додаткових витратах на дитину, що спричинені особливими обставинами (розвитком її здібностей, відпочинком та оздоровленням, хворобою, тощо). Участь батьків у додаткових витратах на лікування дитини є обов`язковою, не залежно від того у державному чи приватному лікувальному закладі дитині надається медична допомога в Україні чи за кордоном розташований лікувальний заклад.

З моменту укладання договору дитина проживає разом з ним і знаходиться на повному його утриманні, відповідач самоухилилася від утримання дитини. Дитина відвідує спеціалізовану дитячо-юнацьку спортивну школу олімпійського резерву з вітрильного спорту, яку оплачує він одноособово, крім того, ним придбано причіп для човна вартістю 10 800,00 грн. Також він здійснює оплату за заняття англійською мовою, стоматологічні послуги, витрати на медичні послуги, витрати на придбання двигуна. Вказував на те, що відповідач має достатній матеріальний рівень для того, щоб утримувати дитину, оскільки вона підприємець та має свій салон краси, однак фактично з листопада 2014 року ухилялася від сплати коштів на утримання дитини.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив внести зміни до договору про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 26 листопада

2014 року, а саме: пункт 2.2.1 договору викласти у такій редакції «утримання дитини здійснюють батьки до досягнення нею повноліття», стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_4 у розмірі 48 816,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не підтверджено належними доказами того, що відповідач не виконує умови договору між батьками про здійснення батьківських прав та способи виконання батьківських обов`язків, укладеного між сторонами

26 листопада 2014 року, що свідчило б про порушення законних прав та інтересів позивача. Крім того, понесені позивачем додаткові витрати на придбання двигуна та причепу для потреб дитини не є додатковими витратами у розумінні діючого законодавства, оскільки він їх використовує для власних потреб. Також судом встановлено, що дитина перший та третій тиждень місяця проживає з матір`ю, яка несе витрати з її утримання.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 13 липня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами ухвалені рішення з порушенням прав дитини на належний рівень життя та вдосконалення своїх здібностей, оскільки з моменту укладення договору, дитина постійно проживає з батьком, який її повністю забезпечує, відповідач протягом всього часу не надала жодної матеріальної допомоги. Крім того, позивач поніс додаткові витрати на придбання двигуна та причепа які необхідні для розвитку здібностей дитини.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлені судами обставини

29 грудня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2208.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

26 листопада 2014 року укладений «договір між батьками про здійснення батьківських прав та способи виконання батьківських обов`язків», відповідно до умов якого повне утримання дитини здійснює батько, мати в свою чергу укладає договір вкладу (депозиту) в одній із банківських установ України на користь дитини, де кожного місяця зобов`язана вкладати на депозит суму грошових коштів, яку вважатиме за потрібне, але не менше ніж гривневий еквівалент 1 (одного) долара США на день внесення такої суми. Також батьки зобов`язані брати участь у будь-яких додаткових витратах на дитину, що спричинені особливими обставинами (розвитком її здібностей, відпочинком та оздоровленням, хворобою, тощо). Участь батьків у додаткових витратах на лікування дитини є обов`язковою, не залежно від того у державному чи приватному лікувальному закладі дитині надається медична допомога в Україні чи за кордоном розташований лікувальний заклад.

Пунктом 1.2 договору визначено, що мати має право проживати разом із дитиною за своїм місцем проживання/перебування двічі на місяць кожний перший та третій тиждень місяця.

Відповідно до пункту 5.5 договору за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким самим шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

На виконання пункту 2.3 договору ОСОБА_2 30 серпня 2016 року відкрито депозитний рахунок у доларах США на ім`я ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк». Станом на 28 листопада 2017 року розмір вкладу становить 142,90 доларів США, що підтверджується договором.

ОСОБА_2 19 січня 2017 року відкрито депозитний рахунок на ім`я

ОСОБА_4 у ПАТ АКБ «Аркада». Станом на 28 листопада 2017 року розмір вкладу становить 719,47 грн, що підтверджується договором.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відмову у стягненні додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених ним позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що судами ухвалені рішення з порушенням прав дитини на належний рівень життя та вдосконалення своїх здібностей, оскільки з моменту укладення договору, дитина постійно проживає з батьком, який її повністю забезпечує, відповідач протягом всього часу не надала жодної матеріальної допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов, проте позивачем не доведено, що відповідач не утримує дитину, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження заявника про те, що позивач поніс додаткові витрати на придбання двигуна та причепа які необхідні для розвитку здібностей дитини не можуть бути прийняті до уваги судом касаційної інстанції, оскільки такі обставини не доведені позивачем, та судами попередніх інстанції не встановлені. Такі твердження по своїй суді зводяться до переоцінки доказів, які як і інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального або процесуального права.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів

Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик