РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 лютого 2019 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лященка О.В.

при секретарі Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

02 січня 2019 року до суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що 21.02.2018 року між нею, як позикодавцем, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником, із другої сторони укладено договір позики, згідно з яким вона передала відповідачеві грошові кошти в сумі 1000 (одну тисячу) доларів CША, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем, копія якої додається до позовної заяви.

Із змісту розписки вбачається, що 21.02.2018 відповідач позичив вказані грошові кошти у неї з метою купівлі житлового будинку у с. Переславичі Іваничівського району Волинської області та зобов'язується повернути грошові кошти у повному обсязі до 01.08.2018.

Відповідач повернув їй шляхом перерахування грошей іншою особою грошові кошти у неповному обсязі, зокрема у строк, встановлений у розписці 26.06.2018 у сумі 5 363,05 грн., що підтверджується копією виписки з рахунку. Згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 26.06.2018 курс долара США становив 26,17 грн. Отже, відповідачем 26.06.2018 повернуто їй у межах взятих зобов'язань 204,9 доларів США.

Крім того, відповідачем у строк із порушенням встановленого у розписці терміну, а саме 26.08.2018 особисто повернуто їй у м. Нововолинську грошові кошти у сумі 300 (триста) доларів США.

Таким чином, на даний час відповідачем сума неповернутих їй грошових коштів згідно вищевстановленого зобов'язання становить 495 (чотириста дев'яносто п'ять) доларів США. Згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 14.12.2018 курс долара США становив 27, 87 грн. за один долар США. Отже, відповідачем на момент звернення із позовом станом на 14.12.2018 року не повернуто їй у межах взятих зобов'язань 13795,65 грн. (495*27,87).

На її неодноразові дзвінки на мобільний номер телефону відповідач не відповідає і кошти не повертає, що порушує її права на володіння, користування і розпорядження належними їй грошовими коштами.

Просить стягнути із відповідача на її користь грошові кошти у сумі 495 доларів США, що еквівалентно на день звернення із позовом 13795,65 гривень, та понесені судові витрати.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 січня 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 15 січня 2019 року за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 для участі у розгляді справи повторно не зявився, відзиву не подав, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи у порядку, визначеному законом, за зареєстрованим місцем проживання, а тому за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2018 року між позивачем, як позикодавцем, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником, із другої сторони укладено договір позики, згідно з яким вона передала відповідачеві грошові кошти в сумі 1000 (одну тисячу) доларів CША, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем, копія якої додається до позовної заяви.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

У відповідності до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів (постанова Верховного суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс-15).

Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача, відповідач частково виконав взяті на себе зобовязання, повернувши їй частину боргу. Так, шляхом перерахування грошей іншою особою позивачу було повернуто грошові кошти у неповному обсязі, зокрема у строк, встановлений у розписці 26.06.2018 у сумі 5 363,05 грн., що підтверджується копією виписки з рахунку. Згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 26.06.2018 курс долара США становив 26,17 грн. Отже, відповідачем 26.06.2018 повернуто їй у межах взятих зобов'язань 204,9 доларів США. Окрім цього, відповідачем у строк із порушенням встановленого у розписці терміну, а саме 26.08.2018 особисто повернуто позивачу у м. Нововолинську грошові кошти у сумі 300 (триста) доларів США.

Як зазначає позивач, на даний час відповідачем сума неповернутих їй грошових коштів згідно вищевстановленого зобов'язання становить 495 (чотириста дев'яносто п'ять) доларів США. Згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 14.12.2018 курс долара США становив 27, 87 грн. за один долар США. Отже, відповідачем на момент звернення із позовом станом на 14.12.2018 року не повернуто їй у межах взятих зобов'язань 13795,65 грн. (495*27,87).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не повністю виконав свої зобовязання за договором позики, укладеним з позивачем по справі, то на її вимогу він зобовязаний сплатити неповернуту суму коштів у розмірі 495 (чотириста дев'яносто п'ять) доларів США. Оскільки згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 14.12.2018 курс долара США становив 27, 87 грн. за один долар США, то відповідачем на момент звернення із позовом станом на 14.12.2018 року не повернуто їй у межах взятих зобов'язань 13795,65 грн. (495*27,87), а тому саме така суму підлягає до стягнення з відповідача.

Судові витрати, понесені позивачем, суд відповідно до ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.207, 524, 533, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 795 грн.65 коп. боргу за договором позики та 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути в її користь 14 500 грн. 45 коп.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, 45400, АДРЕСА_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий 08.07.2015 року Володимир-Волинським РВ УДМС України, Волинська область, Володимир-Волинський район с.Хотячів, вул. Володимирська, 8.

За письмовою заявою відповідача рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_3