печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Шевченко О.В..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький Арсенал», ОСОБА_5 про встановлення факту цензури та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький Арсенал» (далі - ДП «Мистецький Арсенал»), ОСОБА_5 про встановлення факту цензури та відшкодування моральної шкоди, просив встановити факт того, що ДП «Мистецький Арсенал» ІНФОРМАЦІЯ_2 знищено художній твір - картину «ІНФОРМАЦІЯ_1», виконану автором ОСОБА_4 на стіні в приміщені виставкового комплексу «Мистецький Арсенал», шляхом її зафарбування чорною фарбою, як акт цензури; зобов`язати ОСОБА_5 спростувати інформацію щодо твору ОСОБА_4 шляхом публікації відповідного спростування у інтернет-виданні «Українська правда»; стягнути з ДП «Мистецький Арсенал» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням конституційної заборони акта цензури, в розмірі 10 000, 00 грн та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ДП «Мистецький Арсенал», ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації роз`єднано в самостійне провадження.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року у іншій цивільній справі № 757/7903/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ДП «Мистецький Арсенал», третя особа - ОСОБА_5 , про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, виплату компенсації за порушення авторських прав встановлено, що 27 липня - 29 вересня 2013 року у «Мистецькому Арсеналі» проходила виставка «Велике і Величне», на якій було представлено мистецькі твори з колекцій художніх, історичних та археологічних музеїв України. Позивач був запрошений взяти участь у виставці для створення картини «ІНФОРМАЦІЯ_1» безпосередньо на стіні (муралу) в приміщенні «Мистецького Арсеналу». У зв`язку з тим, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 картина не була завершена, відповідачем було прийнято рішення про те, що твір експонуватись не буде та відповідно стіна була зафарбована. Перед прийняттям рішення про те, що твір експонуватись не буде та відповідно його знищенням відповідач не надав можливість позивачу зробити її фотографію чи копію останньої версії (зображення) картини.

Правовими підставами позову визначено положення статті 27 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, статей 15, 23, 54 Конституції України, статей 23, 309 ЦК України, статті 7 Закону України «Про культуру», статті 2 Закону України «Про захист суспільної моралі», статті 13 Закону України «Про інформацію».

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивачу було відомо, що зі спливом певного часу твори на стінах зафарбовуються під нові. Усі учасники виставок сприймають це як логічний та неминучий процес, а тому фотографують свої втори у ході роботи. У зв`язку з тим, що існував високий ризик, що твір остаточно не буде завершений до початку виставки, було прийнято рішення, що твір не буде експонуватися на виставці. Отже, незавершеність роботи - перша причина зняття твору з експонування.

Під час виготовлення твору автор почав кардинально змінювати заздалегідь узгоджений сюжет і змістив акценти. Отже друга причина зняття твору з експонування - одностороння зміна домовленостей позивачем щодо сюжету та відсутність у сюжеті «суду у Врадіївці», про який було домовлено як умову експонування твору.

Третя причина - це не акт цензури (як державно-репресивного інструменту), а загальнолюдські почуття моралі, толерантності до міжконфесійної злагоди та повага до митрополита Володимира, важкохворого на той час. Церква відділена від держави, а тому це спростовує звинувачення у цензурі, адже мова йшла про загальнолюдські цінності поваги та злагоди.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ДП «Мистецький Арсенал», ОСОБА_5 про встановлення факту цензури та відшкодування моральної шкоди у частині позовних вимог до ДП «Мистецький Арсенал» про відшкодування моральної шкоди закрито.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року та від 16 липня 2019 року у справі заявлявся самовідвід суддями Підпалим В. В. та Новаком Р. В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у справі № 757/7903/15-ц стягнуто з ДП «Мистецький Арсенал» на користь ОСОБА_4 . 1 000, 00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вказаним рішенням встановлено, що 27 липня - 29 вересня 2013 року у «Мистецькому Арсеналі» проходила виставка «Велике і Величне», на якій було представлено мистецькі твори із колекцій художніх, історичних та археологічних музеїв України. Позивач був запрошений взяти участь у виставці для створення картини «ІНФОРМАЦІЯ_1» безпосередньо на стіні (муралу) в приміщенні «Мистецького Арсеналу». Розмір відведеної для Твору площі на стіні був орієнтовно 5Х11 метрів.

Позивачу були надані з боку відповідача відповідно сам мурал (тобто стіна), матеріали (фарби), проектор для використання у роботі. У зв`язку з тим, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 картина не була завершена, відповідачем було прийнято рішення про те, що твір експонуватись не буде та відповідно стіна була зафарбована.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини другої статті 27 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право на захист його моральних і матеріальних інтересів, які являються результатом наукової, літературної чи художньої праці, автором яких він є.

Згідно з частиною першою статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіо-, теле- або кіно підприємств.

У статті 15 Конституції України встановлено, що суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Цензура заборонена.

Статтею 54 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

За правилами статті 309 ЦК України фізична особа має право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Фізична особа має право на вільний вибір сфер, змісту та форм (способів, прийомів) творчості. Цензура процесу творчості та результатів творчої діяльності не допускається.

За змістом статті 7 Закону України «Про культуру» держава гарантує свободу творчості, вільний вибір діяльності у сфері культури. Право людини провадити творчу діяльність може реалізовуватися і на професійній, і на аматорській основі. Держава сприяє творчій діяльності митців і творчих спілок. Втручання у творчий процес і здійснення цензури у творчій діяльності не допускаються.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про інформацію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється цензура - будь-яка вимога, спрямована, зокрема, до журналіста, засобу масової інформації, його засновника (співзасновника), видавця, керівника, розповсюджувача, узгоджувати інформацію до її поширення або накладення заборони чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації. Ця заборона не поширюється на випадки, коли попереднє узгодження інформації здійснюється на підставі закону, а також у разі накладення судом заборони на поширення інформації.

З матеріалів справи та письмових заперечень сторони відповідача встановлено, що, зокрема, підставою для зафарбування муралу, на якому містився результат творчої діяльності позивача, стали загальнолюдські почуття моралі, толерантності до міжконфесійної злагоди та повага до митрополита Володимира.

Такі дії ДП «Мистецький Арсенал» свідчать про втручання у творчий процес і здійснення цензури у творчій діяльності ОСОБА_4 , що відповідно до вищенаведених норм права є недопустимим та призвело до порушення прав останнього.

Суду не надано будь-яких доказів з приводу того, що вжиті стороною відповідача заходи були необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням або злочинам, для захисту здоров`я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, або такі обмеження встановлені законом.

Також під час розгляду справи суду не надано доказів відступу ОСОБА_4 від обумовленої сторонами моделі та концепції майбутнього зображення картини «ІНФОРМАЦІЯ_1», із яких критеріїв виходив відповідач стверджуючи про такий відступ.

За змістом частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірна ситуація неодноразово висвітлювалася у ЗМІ не завжди у позитивному ключі по відношенню до позивача, а її виникнення змусило його відстоювати права та інтереси у суді починаючи з 2015 року.

Суд враховує, що обмеження митця (позивача) у свободі висловлення (втілення) ним творчих поглядів у незаборонений законом спосіб завдає йому моральних страждань.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ДП «Мистецький Арсенал», які виразилися у застосуванні цензури по відношенню до ОСОБА_4 , останньому спричинено моральну шкоду, яка виходити із засад розумності, виваженості та справедливості становить 10 000, 00 грн.

При цьому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є стягнення з ДП «Мистецький Арсенал» на його користь моральної шкоди без встановлення юридичного факту цензури, адже такий факт становить причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями ДП «Мистецький Арсенал» та спричиненою ОСОБА_4 моральною шкодою, що не потребує додаткової констатації у резолютивній частині рішення.

Суд не приймає до уваги наданий стороною відповідача як доказ відсутності факту цензури висновок експерта у галузі права від 26 лютого 2018 року, оскільки ФОП ОСОБА_6 не залучався судом в порядку статті 73 ЦПК України та як експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 28-30; ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту цензури та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 28-30; ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2019 року.

Суддя С. В. Вовк