Ухвала

"06" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Кравченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про продовження процесуального строку на подачу письмових доказів та відзиву на позовну заяву,-

встановив:

В судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів представникк відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження процесуального строку на подачу письмових доказів та відзиву на позовну заяву.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу запропоновано подати відзив на позов у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали. Однак, у зв'язку із необхідністю одержання правової допомоги та представництва його інтересів в судовому засіданні відповідач не мав можливості подати відзив на позов та реалізувати інші процесуальні можливості передбачені процесуальним законом.

Крім цього зазначає, що договір про надання правової допомоги між нею та ОСОБА_1 укладено лише 04.02.2019 року, у зв'язку із чим була відсутня об'єктивна можливість скласти відзив на позов.

Відповідач заявлене клопотання підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно положень ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За нормою ч. ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Як убачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року, якою визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 31.07.2018 року (а.с. 45, 46). Даною ухвалою суду відповідачу було роз'яснено право у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позов з доданими до нього документами з дотриманням вимог ст. ст. 178, 191 ЦПК України.

Відповідачем 31.07.2018 року до суду було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, у якому ОСОБА_1 зазначено, що про розгляд справи йому стало відомо 27.07.2018 року після отримання листа з документами направленими Дніпровським районним судом м. Києва з ухвалою суду від 11.07.2018 року (а.с. 60).

08.10.2018 року судове засідання проводилось за участю відповідача, якому судом роз'яснювались процесуальні права та обов'язки, при цьому судом було задоволено клопотання відповідача про оголошення в судовому засіданні перерви для надання останньому можливості скористатися правовою допомогою.

В обґрунтування клопотання щодо продовження процесуального строку на подачу відзиву та письмових доказів відповідач та його представник посилаються на те, що ОСОБА_1 перебував за межами України, угода з адвокатом була укладена лише 05.02.2019 р.

Разом з цим відповідачем суду не надано будь яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску встановленого судом процесуального строку для подання відзиву на позов з відповідними документами, до того ж про розгляд справи ОСОБА_1 стало відомо 27.07.2018 року, тобто на протязі тривалого часу до подачі ним заявленого клопотання, крім того в судовому засіданні 08.10.2018 року була оголошена перерва для можливості забезпечення та реалізації ОСОБА_1 права на юридичний захист та представництва його інтересів фаховим представником.

За викладених обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження процесуального строку у зв'язку його з недоведеністю жодними доказами.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про продовження процесуального строку на подачу письмових доказів та відзиву на позовну заяву відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2019 року.

Суддя Виниченко Л.М.