Справа № 201/991/18
Провадження № 2/209/550/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача та третьої особи ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Монатка ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 173160 грн. та понесені нею судові витрати в сумі 1731,60 грн.

На обгрунтування позовних вимог зазначено, що восени 2015 року до неї звернувся відповідач, який повідомив її, що її син - ОСОБА_5 заборгував йому грошові кошти в сумі 6000 доларів США за трьома борговими розписками та погрожував їй накласти арешт на їхню спільну квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться у спільній частковій власності всіх членів їхньої родини, а також звернутися до правоохоронних органів для розшуку та притягнення сина до кримінальної відповідальності. Після цього, порадившись з родиною, вона вирішила, з метою погашення боргу ОСОБА_5 перед відповідачем, передати останньому грошові кошти в сумі 6000 доларів США, шляхом нотаріального оформлення передачі та отримання вказаних коштів, що і було зроблено 04 листопада 2015 року у приватною нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О., яка посвідчила підпис кредитора на заяві відповідача про одержання від неї грошових коштів в еквіваленті 6000 доларів США в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 , та була зареєстрована в реєстрі № 4376. Після отримання грошових коштів відповідач не повернув їй боргові розписки на підтвердження виконання боргових зобов`язань її сина перед відповідачем. У серпні 2016 року їй стало відомо про відкриття 03 листопада 2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській обл. виконавчого провадження № 49191091 на виконання виконавчої листа № 201/8668/15-ц від 26 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договорами позики у розмірі 170515 грн. Вказаний виконавчий лист було видано судом на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_5 за договорами позики від 04 листопада 2013 року, 15 січня 2014 року і 25 березня 2014 року грошові кошти в сумі 168805 грн., а також стягнуто судові витрати в вигляді судового збору в сум 1710 грн., всього - 170515 грн., яке було прийнято без участі ОСОБА_5 у судовому розгляді. Після цього, всі її неодноразові звернення до відповідача для отримання пояснень з цього приводу, а також намагання уникнути подвійного стягнення суми боргу на користь відповідача не закінчились успіхом. В свою чергу, ОСОБА_3 уникав спілкування не тільки з нею, її сином, а й з її чоловіком щодо закриття виконавчого провадження відносно боржника - ОСОБА_5 у зв`язку із отриманням ним суми боргу від неї 04 листопада 2015 року. Таким чином, незважаючи на те, що в заяві від 04 листопада 2015 року після одержання грошових коштів в еквіваленті 6000 доларів США, відповідач зазначив, що «претензій будь-якого характеру до ОСОБА_5 не маю», ОСОБА_3 продовжив стягнення того ж самого боргу з її сина у примусовому порядку Жовтневим (зараз - Соборний) ВДВС м. Дніпропетровська. В свою чергу, ВДВС також не було взято до уваги виконання нею зобов`язань ОСОБА_5 щодо погашення боргу відповідно до змісту нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 04 листопада 2015 року, що має бути підтверджено матеріалами виконавчого провадження № 49191091, які знаходяться в Соборному (колишній - Жовтневий) ВДВС. 03 листопада 2016 року старший державний виконавець Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській обл. Тичинський ОСОБА_6 .Є. у зв`язку із виконанням рішення суду у повному обсязі, закінчив виконавче провадження № 49191091, прийнявши постанову про закінчення виконавчого провадження. Як вбачається з цієї ухвали, одночасно було припинено арешт майна боржника та знято з реалізації нерухоме майно - 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , лот № НОМЕР_1 (уцінений лот № НОМЕР_2 ). Предметом цього позову є грошові кошти, які отримані без достатніх правових підстав, оскільки відповідач збагатився за одними й тими ж борговими зобов`язаннями у подвійному розмірі, тобто, набув 6000 доларів від неї повністю безпідставно, при цьому ввівши її у оману щодо існуючої заборгованості ОСОБА_5 Добровільно повернути їй сплачені грошові кошти відповідач відмовляється.

17 січня 2019 року було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

11 березня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: заява за № 4336 була дійсно ним написана і дійсно він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 перед ним за його розпискою, в якій вказано, що ОСОБА_5 взяв у нього в борг 6000 доларів США. Після повернення йому коштів по даній заяві, він віддав розписку ОСОБА_5 , в якій вказано що останній взяв у нього в борг 6000 доларів США, його матері - ОСОБА_1 , яку вона на його очах знищила. Всі інші грошові зобов`язання ОСОБА_5 були переданні ним на стягнення до ВДВС Соборного району УЮ м. Дніпра, зокрема виконавчі написи на суму 58191 грн., 23460 грн., 19105 грн., а також виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Дніпро на 170515 грн., які теж були стягненні. Просить відмовити у позові ОСОБА_1 до нього про стягнення грошових коштів у повному обсязі.

Ухвалою від 23 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення, ідентичні обґрунтуванню позову, та додала, що у неї є розписка охоронця відповідача ОСОБА_7 від 25.10.2015 року про те, що він отримав від ОСОБА_1 та ОСОБА_8 та передав Брюховецькому 400 доларів США. Після цього вона передала відповідачеві у нотаріуса 6000 доларів США. Хоча в розписці і не зазначено в рахунок якого договору позики вона віддала 6000 доларів США, але сума в 6400 доларів США співпадає з сумою, яку з ОСОБА_5 стягнув ОСОБА_9 через суд. Коли вона передала відповідачеві 6000 доларів США, то взяла копію нотаріально завіреної заяви останього та передала її виконавцю. Але виконавець відмовився закрити виконавче провадження. Також відповідач власноруч написав їй список боргів ОСОБА_5 перед ним станом на 09.04.2015 рік, де не фігурував борг в 6000 доларів США, який вона долучила до матеріалів справи (а.с. 168).

Представник позивача та третьої особи ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити їх посилаючись на обставини викладені в справі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що крім тих розписок від 04.11.2013 року, 15.01.2014 року, 25.03.2014 року, борг по яким з ОСОБА_5 стягнуто на його користь Жовтневим районним судом, була ще одна розписка на суму 6000 доларів США. Йому подзвонила позивач та попросила, щоб він не подавав позову до суду, аби не сплачувати судові витрати, а вона йому віддасть борг. Він погодився на це. За іншими розписками вони узгодили повернення боргу через суд. Вони з позивачем зустрілися у нотаріуса 04.11.2015 року, де вона передала йому гроші, а він повернув їй розписку ОСОБА_5 Розписка була датована 2013 роком, точніше він не пам`ятає, там був зазначений строк погашення 1 місяць. також у нотаріуса він написав позивачеві заяву від 04.11.2015 року про те, що отримав від останьої суму 6000 доларів США, але ця заява ніякого відношення не має до боргу ОСОБА_5 за розписками від 04.11.2013 року, 15.01.2014 року, 25.03.2014 року. З позовом про стягнення з ОСОБА_5 6000 доларів США він не звертався, не пам`ятає чому саме, мабуть не вистачало коштів на сплату судового збору. На аркуші справи 168 перераховані суми боргу, на стягнення яких він звертався до суду та нотаріуса. На теперішній час він не пам`ятає, чи передавав йому гроші у 2015 році його охоронець.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що у позивача відсутні докази, що погашення у сумі 6000 доларів США було саме за цими розписками. 6370 доларів США було стягнуто за рішенням суду, проте була ще одна розписка на суму 6000 доларів США. І це різні суми і борги.

Третя особа ОСОБА_5 надав до суду заяву по суті справи (пояснення щодо відзиву), в якій зазначив, що у повному обсязі підтримує позовні вимоги та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Між ним та відповідачем були цивільно-правові відносини, та в період 2012-2014 років він брав у останнього грошові кошти в борг. Всього таких випадків було шість: 05 листопада 2012 суму 2500 доларів США; 14 лютого 2013 року суму 2350 доларів США; 25 березня 2013 року суму 1050 доларів США; 26 липня 2013 року суму 7140 доларів США; 04 листопада 2013 року суму 2420 доларів США; 15 січня 2014 року суму 3050 доларів США. У зв`язку з виниклими тимчасовими фінансовими труднощами погашення його грошових зобов`язань він не зміг здійснити вчасно та проводив лише у 2015 році При цьому, при зустрічі з відповідачем, останнім було перелічено всі його непогашені борги зо розпискам та нотаріально посвідченим договорам позики, які особисто ОСОБА_3 09 квітня 2015 записав на аркуші паперу з дописом про невиплату цих боргів та скріпив особистим підписом. Загальна сума боргу склала 18510 грн. Будь-яких інших розписок або непогашених боргів у мене перед відповідачем не існувало. Стягнення з нього боргів по договорам позики, посвідчених нотаріально, проводилося ВДВС Жовтневого району на підставі виконавчих записів. Було відкрито три виконавчих провадження. Погашення боргів проводилося у наступному порядку: 29 квітня 2015 року сплачено борг по позиці на суму 2500 доларів США, виконавче провадження № 43354363 закрито 12 травня 2015 року; 24 вересня 2015 року сплачено борг по позиці на суму 2350 доларів США, виконавче провадження № 47986388 закрито 30 листопада 2015 року; 12 червня 2015 року сплачено борг по позиці на суму 7140 доларів США, виконавче провадження № 47459327 закрито 19 червня 2015 року. Виплати здійснювалися банківськими квитанціями на рахунки зазначені виконавчою службою. Три інші позики не були посвідчені нотаріально та були підтвердженні лише його розписками. З метою часткового погашення боргу, двічі через охоронців будівлі, передавалися для відповідача по 200 доларів США, про що є відповідні розписки. Оскільки він почав працювати у м. Києві і зрідка бував у м. Дніпро, він доручив ОСОБА_1 остаточно погасити всі борги перед ОСОБА_3 . Відповідно до наявних розрахунків та розмови з ОСОБА_3 останнім підтверджено, що залишок суми загального боргу склав 6000 доларів США. Позивач узгодила з відповідачем дату зустрічі та остаточно погасила борги по останнім трьом борговим розпискам. 04 листопада 2015 року у присутності нотаріуса передала відповідачу 6000 доларів США, про що було складено та посвідчено нотаріусом відповідну заяву. Таким чином всі його боргові зобов`язання перед відповідачем було виконано. У червні 2016 року стало відомо про те, що 29 травня 2015 року відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з нього боргу по трьом розпискам, а саме від 25 березня 2013 року в сумі 1050 доларів США; від 04 листопада 2013 року в сумі 2420 доларів США та від 15 січня 2014 року в сумі 3050 доларів США. Судом 13 жовтня 2015 року ухвалено рішення на користь відповідача та 26 жовтня 2015 року останнім отримано виконавчий лист у справі № 201/8668/15-ц. Жовтневим ВДВС м. Дніпропетровська 03 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження № 49191091. Про наявність рішення суду та взагалі про наявність позову йому було не відомо. Таким чином, на дату передачі відповідачу грошових коштів у сумі 6000 доларів США вже було відкрито виконавче провадження, про що відповідач був обізнаний. Однак останнім дана інформація була прихована, а після отримання грошових коштів та фактичного погашення боргу, не здійснено заходів на подання до виконавчої служби інформації про погашення боргу та не складено заяву про закриття виконавчого провадження. Звернувшись до виконавчої служби про закриття виконавчого провадження № 4919109 та надавши копію нотаріальної розписки про погашення боргу в сумі 6000 доларів США у закриті провадження було відмовлено, бо яких підтверджень з боку відповідача не надходило. Та навіть заперечувалося погашення боргу по останнім трьом розпискам. Отже для закриття виконавчими провадження та скасування арештів на майно було повторно сплачено кошти на рахунок ДВС, а саме 26 липня 2016 суму 35766 грн. та 31 жовтня 2016 року суму 152101,95 грн. Після цього 03 листопада 2016 року ВП № 49191091 було закрито. Отже скориставшись необізнаністю про наявність судового рішення на користь відповідача та відкрите по цьому рішенню виконавче провадження, ввівши в оману про отримання коштів в рахунок погашення боргу саме по трьом борговим розпискам: від 25 березня 2013 року на суму 1050 доларів США, від 04 листопада 2013 року на суму 2420 доларів США та від 15 січня 2014 року на суму 3050 доларів США, ОСОБА_3 безпідставно отримав від позивача 6000 доларів США. Доводи відповідача про те, що 6000 доларів США отримано по іншій розписці, яку позивач знищила не відповідають дійсності з огляду на наступне: по-перше, ніякої розписки про позику у ОСОБА_3 коштів у 6000 доларів США він не писав та в борг такої суми не отримував, по-друге, в переліку його зобов`язань, записаних особисто ОСОБА_3 відсутня така розписка, по-трете, всі несплачені ним борги ОСОБА_3 стягував з нього, отримуючи або рішення (виконавчий напис) нотаріуса, або як стало відомо звертаючись до суду. При цьому окремо хоче наголосити, що розписка про 6000 грн. ніби-то від 30 вересня 2013 року. Отже звертаючись 29 травня 2015 року з позовом до суду, відповідач стягує борг по трьом розпискам: від 25 березня 2013 року на суму 1050 доларів США; від 04 листопада 2013 року на суму 2420 доларів США та від 15 січня 2014 року на суму 3050 доларів США, та при цьому не включає до позову розписку від 30 вересня 2013 на суму 6000 доларів США, що ще раз підтверджує, що такої розписки не існувало взагалі. Вважає вимоги позивача правомірними, та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що позивача він бачив один раз, а відповідач є його близьким знайомим на протязі вже більше 10 років. Вони з відповідачем зустрілись та поїхали, разом з ними ще був ОСОБА_11 Відповідач сказав, що їм потрібно заїхати до нотаріуса. Вони зайшли разом з ним, бо він попросив їх бути присутніми. Відповідач з позивачем зайшли до нотаріуса, а через деякий час вийшли, у жінки при цьому у руках було два папери. Один з них вона розірвала, а інший поклала до сумки. У кабінет нотаріуса вони заходили вдвох, а він знаходився у « ОСОБА_12 ». Він не пам`ятає, чи заходив ОСОБА_13 до нотаріуса. Потім вони сіли до автомобіля та поїхали по своїм справам. Зі слів відповідача йому відомо, що у нотаріуса відбувалась передача розписки і грошей в сумі 6000 доларів США. Розписку він бачив, вона була підписана ОСОБА_14 . Передачу розписки він особисто не бачив, але це йому відомо зі слів відповідача. Він не пам`ятає у чому була одягнена позивач, здається у щось темне. Папери були формату А4. Він вважає, що це і була розписка, бо дуже схожа і на ній були присутні підписи. Ще був якийсь документ. У іншу кімнату він не заходив. Передача відбувалася у нотаріуса.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що позивача він бачив один раз, а з відповідачем у нього дружні стосунки на протязі десь 10 років. У листопаді 2015 року він разом з відповідачем заїхав до нотаріуса Румянцевої на пр АДРЕСА_2 , з ним ще був ОСОБА_16 Він був присутнім при розрахунку: з відповідачем розраховувалась жінка, вона віддала йому 6000 доларів США. Він був присутнім у кімнаті для розрахунків, а у кабінеті нотаріуса його не було. У нотаріуса були він, ОСОБА_17 , відповідач та позивач, вона була одна. Вони перерахували гроші, а потім відповідач передав позивачу боргову розписку її сина перед ним на суму 6000 доларів США. А потім вони вийшли, а сторони пішли завіряти передачу нотаріально. Дату розписки він не пам`ятає, але йому здається що за 2013 рік. Він не пам`ятає, у чому саме була одягнена позивач. Він особисто читав у них у офісі ту розписку, яку відповідач передав позивачу. Вони з відповідачем разом ведуть фінансові справи. Інших подробиць він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її матір`ю, а відповідач приходив до неї додому, телефонував їй, останній раз 10 липня 2019 року і вони не розмовляли. Раніше вони спілкувалися з приводу боргу її брата ОСОБА_5 перед відповідачем. Відносини з відповідачем неприязні. Вона була присутня при телефонній розмові між сторонами, вони домовились про повернення коштів. Вона підвезла матір до ОСОБА_18 ринку та поїхала, а матір поїхала до нотаріуса для передачі коштів відповідачу. В той же день вона забрала матір від нотаріуса з пр-ту Гагаріна. Матір вийшла від нотаріуса вдвох з відповідачем, і сіла до неї у автомобіль, а куди пішов відповідач вона не бачила. Відповідач був один. Матір сказала, що віддала кошти і показала нотаріальний бланк. У сім`ї вони обговорювали заборгованість брата перед відповідачем. Мати відвозила відповідачу суму в розмірі 6000 доларів США. Вона ніколи не бачила розписки на суму 6000 доларів США. Розмова з відповідачем була про те, що брат винен йому великі суми грошей. Коли вона відвозила матір до нотаріуса, остання везла відповідачу 6000 доларів США за трьома розписками, а не за однією. Їй не відомо скільки всього було розписок.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року з третьої особи ОСОБА_5 на користь відповідача було стягнуто борг за договорами позики від 04 листопада 2013 року, 15 січня 2014 року і 25 березня 2014 року в загальній сумі 168805 грн., а також судові витрати в сумі 1710 грн., а всього 170515 грн., що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/8668/16-ц (а.с. 78-80), яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської обл. від 21 листопада 2017 року (а.с. 81) було залишено без змін.

Виконавче провадження, відкрите на виконання виконавчого листа № 201/8668/15-ц, виданого 26 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, 03 листопада 2016 року було закінчено у зв`язку з виконанням у повному обсязі, що підтверджується постановою (а.с. 82).

04 листопада 2015 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в еквіваленті 6000 доларів США в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 перед відповідачем, що підтверджується заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 4336 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. (а.с. 77) та визнано сторонами.

На думку суду позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що 6000 доларів США вона передала відповідачеві в рахунок погашення боргу за розписками від 04.11.2013 року, 15.01.2014 року, 25.03.2014 року, який вже було стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/8668/16-ц від 13.10.2015 року, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити за яким саме борговим зобов`язанням ОСОБА_5 04 листопада 2015 року позивачем було погашено борг перед відповідачем в розмірі 6000 доларів США. А сам позивач наполягає на тому, що вказані кошти в сумі 6000 доларів США 04 листопада 2015 року позивач йому передала в рахунок заборгованості по розписці від 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_5 брав у нього в борг 6000 доларів США. Вказану розписку він передав позивачці 04.11.2015 року після розрахунку у нотаріуса.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , оскільки вони мають розбіжності між собою, суперечать іншим доказам по справі, та не мають доказового значення в даній справі. Крім того останні на протязі 10 років перебувають в дружніх стосунках з відповідачем, тому суд розцінює їх показання як спробу допомогти відповідачу.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_8 , оскільки вони не підтверджують і не спростовують факт наявності чи відсутності боргового зобов`язання третьої особи ОСОБА_5 перед відповідачем в сумі 6000 доларів США за розпискою від 2013 року. Крім того ОСОБА_8 є дочкою позивача та може бути заінтересованою в задоволенні позову.

Суд не приймає до уваги розписку свідка ОСОБА_7 надані позивачем до суду (а.с. 167), перелік заборгованостей третьої особи ОСОБА_5 перед відповідачем (а.с. 168) оскільки вони не підтверджують і не спростовують факт наявності чи відсутності боргового зобов`язання третьої особи ОСОБА_5 перед відповідачем в сумі 6000 доларів США за розпискою від 2013 року.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку відсутністю належних та достатніх доказів, які підтверджують набуття відповідачем майна позивача, а саме грошових коштів в розмірі 6000 доларів США, без достатньої правової підстави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , треті особи: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, розташоване за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Пісаржевського, 1а, про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 24 грудня 2019 року.

Суддя К.Л.Шендрик