ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1762/19 Справа № 199/7381/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» - про витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування майна.

Позовна заява мотивована тим, що що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро обєктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23.10.2003 року № 232-10/ХХІУ, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29.04.2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1). Так, на виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року, обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП Лівобережжя передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю. 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року КЖЕП Лівобережжя в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП Лівобережжя призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети «Правда», будинок 93 в м. Дніпро з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро, оформлених протоколом № 18 від 27.12.2012 року, та переможцем яких визначено ПП Цесія. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду обєктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП Лівобережжя арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро, оформлених протоколом № 18 від 27.12.2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.05.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_5 та ПП Цесія з відчуження нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро. Враховуючи те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому на думку позивача підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро.

Враховуючи викладене, позивач просив суд витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 70 загальною площею 30,9 кв.м., що розташоване по проспекту Слобожанському, будинок 93 в місті Дніпрі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Вирішено витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 70 загальною площею 30,9 кв.м., що розташоване по проспекту Слобожанському, будинок 93 в місті Дніпрі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити обовязок власника відшкодувати відповідачу, як добросовісному набувачу, розмір понесених витрат на поліпшення спірного нежитлового приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу, прокуратура Дніпропетровської області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІУ від 23.10.2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства Лівобережжя.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство Лівобережжя з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 року (п.1 рішення міської ради).

З урахуванням положень ст. 128 ЦК Української РСР, ст.ст. 31, 35 Закону України Про власність (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на обєкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003 року.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17.02.2004 року № 15-КВ було затверджено нову редакцію статуту КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25.02.2004 року, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23.10.2003 року № 232-10/ХХІУ, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29.04.2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1).

Так, на виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року, обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП Лівобережжя передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та повязувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Разом з тим, 06.08.2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року КЖЕП Лівобережжя в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП Лівобережжя визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП Лівобережжя призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро, оформлених протоколом № 18 від 27.12.2012 року, та переможцем яких визначено ПП Цесія.

На підставі протоколу № 1 проведення відкритих біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро, між КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради в особі ліквідатора ОСОБА_5 та ПП Цесія укладено 30.05.2013 року договір купівлі-продажу № 721 нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 721, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду обєктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП Лівобережжя арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро, оформлених протоколом № 18 від 27.12.2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.05.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_5 та ПП Цесія з відчуження нежитлового приміщення № 70, загальною площею 30,9 кв.м, що розташоване за адресою: проспект Газети Правда, будинок 93 в м. Дніпро.

З урахуванням, положень ч.4 ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказане нерухоме майно ПП Цесія було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2406 від 17.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з їх обґрунтованості та доведеності, та прийшов до висновку, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість витребування у нього спірного майна у звязку із добросовісністю ним його набуття, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 330, 388, 658 ЦК України право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване.

Виходячи з наведених приписів та норм ст.ст. 19, 143 Конституції України, ст. 327 ЦК України, ч.5 ст. 16, п.30 ч.1 ст. 26, ч.1, ч.8 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні - стосовно повноважень територіальних громад, уповноважених представницьких органів таких громад, у тому числі стосовно майна, що є у власності цієї громади та є комунальним майном (обєктів комунальної власності), права таких представницьких органів на володіння, користування та розпорядження обєктами комунальної власності відповідної територіальної громади, у тому числі права на вилучення на користь інших субєктів права власності, порядку здійснення такого вилучення (відчуження), колегія суддів зазначає, що лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Міськради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Аналогічні правові висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 року у справі № 43/440-6/231, від 11.06.2014 року у справі № 6-52цс14 та від 08.06.2016 року у справі № 6-3089ц15.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що він має право на відшкодування здійснених витрат на поліпшення майна, є безпідставними, оскільки предметом розгляду даної справи є саме витребування майна у ОСОБА_1, зустрічних вимог відповідачем заявлено не було.

Згідно ч. 4 ст. 390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись з вищевказаними вимогами до власника майна у судовому чи позасудовому порядку.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неповідомлення його належним чином про слухання справи, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У рішенні в справі Калашников проти Росії Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що задоволення позову не позбавляє права відповідача на звернення до суду з позовом до продавця витребуваного майна, відповідно до ст. 661 ЦК України з вимогою про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_7

ОСОБА_8