Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.

при секретарях: Седик Д.А., Неділько Л.Л.,

Якименко Т.С., Індик М.В.

за участю представника позивачів: ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про вселення, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять вселити їх у квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи вимоги тим, що квартира була надана родині у 1988 році на чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_8 його дружині - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_5 та самій ОСОБА_5 . Проте, починаючи з 2009 року відповідач - ОСОБА_2 , який є дідусем ОСОБА_5 , став перешкоджати у користуванні квартирою ОСОБА_5 та її на той час неповлітнім дятям: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У жовтні 2012 року ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом у якому просив визнати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.01.2013 року позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2013 року ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 було відмовлено.

Проте відповідач по справі чинить перешкоди у користуванні спірної квартирою, а саме змінив замки у вхідних дверях квартири та не пускає позивачів до неї.

Оскільки відповідач обмежує позивачів у користуванні вищевказаною квартирою, останні змушенні звернутися до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про вселення. Відповідачу запропоновано подати письмові заперечення проти позову в строк до 25 жовтня 2017 року. Справа призначена до судового засідання. ( а.с. 27).

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року в справі в поряду ст. 197 ЦПК України проведено підготовче засідання з визначених у законі питань.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року закінчено підгтовче засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 76).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтвердив у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява.

Пояснив, що після ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва рішення про вселення від 25.12.2013 року , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та неповнолітню на той час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , було вселено в квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку із створенням позивачем неможливих умов для проживання, що зокрема встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року, позивачі вимушено виїхали із квартири АДРЕСА_1 і винаймали житло.

Оскільки позивачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , то вони мають право на користування і проживання в ній, але відповідач перешкоджає їхньому вселенню до квартири, з огляду на що позивачі просять про задоволення позову.

Відповідач під час судового розгляду заперечив проти позову в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що позивач ОСОБА_5 являється його онукою, а відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 приходяться позивачу правнуками. Відповідачі дійсно зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . Підтвердив, що на даний час відповідачі не проживають у спірний квартирі, останні не повідомляли його про те, що хочуть вселитись до даної квартири. Проте, він заперечує проти їх вселення, оскільки онука його не навідувала та не проявляла щодо нього відповідного піклування. Крім того позивачі не сплачують комунальні послуги і квартирну плату по спірній квартирі. Відповідач вказує, що жодних перешкод у вселенні до спірної квартири він позивачам не чинить. З огляду на що, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.04.1987 року виконавчим комітетом Подільської районної ради народних депутатів м. Києва був виданий ордер № 17526 серії Б на право зайняття жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 на ім"я позивача та членів його сім"ї, а саме: дружини ОСОБА_9 , доньки ОСОБА_10 та онуки ОСОБА_11 (а.с 11-15).

Не заперечується учасниками справи, що на даний час дружина та донька відповідача померли.

Позивач ОСОБА_5 ,- дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », являється онукою відповідача. Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , являються дітьми позивача та приходяться правнуками відповідачу.

Відповідно до даних довідок про реєстрацію місця проживання особи виданих відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 06.11.2018, та витягу з єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 29.03.2018 року, позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 значаться зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.118-120).

За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2011 року, серед іншого, вирішено змінити умови договору житлового найму спірної квартири, виділено у користування ОСОБА_5 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_6 , ОСОБА_7 житлову кімнати площами 17,6 кв.м. та 11,8 кв.м.; ОСОБА_2 виділено дві житлові кімнати площами 11,9 кв.м. та 9,7 кв.м. (а.с. 11-15)

За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2013 року, серед іншого, вирішено вселити ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , в квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 11-15)

Відповідно до частини четвертої ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.08.2016 року у цивільній справі № 755/12975/15 встановлено, що 06.11.2014 року на виконання виконавчого листа №755/27567/13-ц від 13.08.2014 року, що видав Дніпровський районний суд м. Києва про вселення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та неповнолітню ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1 , було проведено вселення останніх в квартиру.

Під час судового розгляду представник позивачів підтвердив, що ОСОБА_5 разом з дітьми - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заселилися на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2013 року в спірну квартиру - 06.11.2014 року, в якій проживали до весни 2015 року, проте були змушені винайняти собі інше житло, оскільки ОСОБА_2 створював неможливі для життя умови, асме: він створив комендантські часи, закривав вхідні двері після 22 год. 00 хв. на ключ, в березні 2015 року змінив замок вхідних дверей, постійно кричав, в них склалися ворожі стосунки та постійно виникали суперечки.

На підтвердження даних обставин представник позивача послався на покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , допитаних в судовому засіданні та встановлені обставини судовим рішенням від 13.05.2016 року у справі № 755/12975/15.

Допитана у судовому засідання свідок Свідок ОСОБА_4 , суду показала, що вона являється приятелькою ОСОБА_5 , часто відвідувала її за адресою спірної квартири, їй відомо, що у ОСОБА_2 складний характер, він постійно кричить на позивачів, в квартирі запровадив комендантську годину, сторона позивачів засилилися в квартиру, проте за таких умов, проживали до 2015 року. В квартирі на даний час мешкає ОСОБА_2 , який завжди агресивно налаштований та не пускає позивачів до квартири.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 разом зі своїми дітьми не проживають у вказаній квартирі, так як дідусь їх туди не пускає, вважає себе власником квартири. Постійно змінює замки, вимикає домофон.

Обставини не проживання позивачів у спірній квартирі також підтверджуються актами обстеження квартири АДРЕСА_1 , 17 червня 2015 року, від 19 травня 2016 року, 20 травня 2016 року, 20 березня 2017 року, 17 червня 2017 року (а.с.66-70).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами стосовно того, що її дідусь ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, що підтверджується висновком дільничого офіцера від 12.12.2016 року та висновком від 05 квітня 2017 року, затвердженого начальником Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві. ( а.с. 20-21).

Надаючи оцінку даним доказам, суд приходить до висновку, що позивачі вимушено не проживали у квартирі АДРЕСА_1 , після їх вселення на підставі рішення суду. А в подальшому не змогли вселитись до квартири, оскільки відповідач чинить у цьому перешкоди.

Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 43-631/С від 03.04.2017 року, на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 було скасовано розпорядження Органу приватизації житла № 76-631 від 30 квітня 2013 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 спірної квартири та визнано недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 17).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - скасовано. ( а.с. 18).

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду.

Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

За ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачами доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставину того, що відповідач встановив нові вхідні двері у квартиру АДРЕСА_1 від яких надавати ключі позивачам відмовляється та добровільної згоди на їх вселення ОСОБА_2 не надає.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що житлові права на проживання позивачів у квартирі та користування житлом підлягають відновленню. А тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем ОСОБА_5 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 9, 61, 64 ЖК УРСР, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я О.О. Астахова

Повний текст рішення суду складено 11 жовтня 2019 року.