Справа № 598/196/18
провадження № 2/598/43/2019
РІШЕННЯ

іменем України

"16" грудня 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Гудими І.В.

секретаря Жиляк Н.Я.

з участю представника позивача - адвоката Фльорківа О.В., представника відповідача - адвоката Майки А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фльорків Олександр Володимирович, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

До Збаразького районного суду звернулася ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фльорків О.В.,з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем ними спільно було придбано майно, а саме:

- вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, котрий зареєстрований за ОСОБА_2 04.11.2015 року;

- причіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року;

- вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ 440, 2000 року випуску, котрий зареєстрований за ОСОБА_2 21.07.2012 року;

- причіп KOGEL SN 24, 1995 року випуску, котрий зареєстрований за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даний час, відповідно до вимог ст.ст.60, 71 СК України, позивач просить, в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею право власності на автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, та на причіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску.

Представник відповідача - адвокат Майка А.Б.до початку розгляду справи по суті подав відзив на позов, в якому заперечив щодо наведених позивачем обставин та правових підстав для задоволення позову. При цьому зазначив, що дійсно відповідачем під час шлюбу з позивачкою було придбано наступне майно - транспортні засоби, а саме: автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску; напівпричіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску; автомобіль RENAULT MAGNUM AE 440, 2000 року випуску; напівпричіп KOGEL SN 24, 1995 року випуску. Вказані транспортні засоби використовувались ним в інтересах їх сім`ї, а саме для отримання доходів, шляхом надання їх в користування чи надання послуг по перевезенню, що було джерелом доходу для їх сім`ї. Разом з тим, вказані транспортні засоби було придбано за кошти, які отримав відповідач в позику. Так, 18 липня 2012 року між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно якого ОСОБА_4 (Позикодавець) передав у власність ОСОБА_2 (Позичальникові) грошові кошти в сумі 10 000 Євро, а Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в обумовлений даним договором строк до 01.01.2016 року. Факт одержання Позичальником від Позикодавця позики в розмірі, визначеному п. 1.1. даного Договору, підтверджується розпискою від 18.07.2012 року. Також, між відповідачем та ОСОБА_4 02 вересня 2015 року було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно якого ОСОБА_4 (Позикодавець) передав у власність ОСОБА_2 (Позичальникові) грошові кошти в сумі 15 000 Євро, а Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в обумовлений даним договором строк до 01.09.2016 року. Факт одержання Позичальником від Позикодавця позики в розмірі, визначеному п.1. даного Договору, підтверджується розпискою від 02.09. 2015 року. В даний час зобов`язання за даними договорами позики не виконані. Таким чином, вищевказане майно, яке включено позивачем до спільної сумісної власності, придбане та використовувалось в інтересах сімї, набуто за кошти отримані внаслідок укладення договорів позики від 18.07.2017 року та від 02.09.2015 року. Крім того, зобов`язання по договорах позики від 18.07.2017 року та від 02.09.2015 року, які укладались в інтересах сім`ї, ні відповідачем, ні позивачкою не виконанні, і не визначено на кого із них покладений обов`язок їх виконання, в зв`язку з чим неможливо встановити за рахунок кого з подружжя здійснюватиметься погашення їх спільного боргу, відтак стороною позивача не доводяться підстави для присудження саме вищевказаного майна в порядку його поділу, як рівної частки, на підставі ст.71 СК України. Крім того, вказана позивачем вартість майна не підтверджена належними доказами, а дані інтернет ресурсу не дають можливості визначити точну ринкову вартість майна, а відтак стороною позивача не доводяться підстави для присудження саме вищевказаного майна в порядку його поділу, як рівної частки, на підставі ст. 71 СК України.

Представник позивача - адвокат Фльорків О.В. подав відповідь на відзив, зазначивши, що усе майно, заявлене до поділу, набувалося відповідачем та позивачем під час шлюбу, зі згоди позивача, та за спільні кошти подружжя, з метою використання такого майна в інтересах сім`ї, в зв`язку з чим вищевказані транспортні засоби є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а тому і підлягають поділу відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо наведених у відзиві на позов доводів та міркувань відповідача відносно придбання спірного майна в період шлюбу за рахунок коштів, отриманих відповідачем у позику, боргів подружжя та солідарного обов`язку подружжя з повернення таких боргів, заперечує. Оскільки, враховуючи, що вимоги про стягнення боргу за договорами позики, на котрі посилається відповідач, заявлені ОСОБА_4 лише після заявлення позивачем позовних вимог про поділ майна подружжя, а також близькі родинні стосунки ОСОБА_4 та відповідача, свідчить про те, що заявлений ОСОБА_4 позов про стягнення боргу за договорами позики є завідомі безпідставний та у спорі, що має очевидно штучний характер. Крім того, на даний час жодних строкових та грошових зобов`язань з підстав укладення між сторонами будь-яких правочинів, між ОСОБА_4 та позивачем не виникало. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що такі кошти, отриманні відповідачем в позику у ОСОБА_4 , використані відповідачем в інтересах сім`ї, не наводяться, в зв`язку з чим вважає, що такі боргові зобов`язання, набуті відповідачем за час шлюбу, не можуть бути заявлені до стягнення в солідарному порядку із позивача. Твердження відповідача про те, що за рахунок отриманих у позику коштів ним придбано спірні транспортні засоби, не відповідають дійсності, оскільки транспортний засіб - причіп SCHMITZ SFG 24, 2001 р.в., р/н НОМЕР_1 , придбано подружжям за рахунок коштів, отриманих у позику в тітки позивача - ОСОБА_5 , яка надала кошти подружжю у борг. Крім того, транспортний засіб - RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , придбано подружжям за рахунок коштів, отриманих від реалізації належного подружжю на праві спільної сумісної власності транспортного засобу MERCEDESS-BENZ 413CDI, 2004 року випуску. Також, транспортні засоби RENAULT MAGNUM AE 440, 2000 р.в., р/н НОМЕР_3 , та KOGEL SN 24, 1995 р.в., р/н НОМЕР_5 , котрі зареєстровані за відповідачем 21.07.2012 p., придбані подружжям задовго до реєстрації даних транспортних засобів за відповідачем та до зазначених відповідачем дати укладення договору позики (між фізичними особами, безпроцентної) від 18.07.2012 р. та розписки від 18.007.2012 p., що може бути підтверджено відповідними правовстановлюючими документами, за якими майно набуто у власність і які стали підставою для вчинення реєстраційних дій і реєстрації права власності на дані транспортні засоби за відповідачем, та копії яких є в матеріалах реєстраційних справ на вказані транспортні засоби, котрі знаходяться у Регіональному сервісному центрі МВС України в Тернопільській області. Таким чином, вважає, що відповідачем не наведено та не обгрунтовано отримання ним коштів у позику та використання відповідачем таких коштів в інтересах сім`ї, а тому, такі твердження відповідача про солідарний обов`язок позивача із відповідачем зі сплати заборгованості є необгрунтованим та недоведеним.

Відповідно до заяви позивача від 18.10.2018 року, від імені та в інтересах якої діє адвокат Фльорків О.В., було уточнено ціну позову та уточнено, що, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, слід визнати на позивачем право власності на: автомобіль вантажний RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року; напівпричіп KOGEL SN 24, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на транспортні засобі, а саме: автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року; напівпричіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року.

18 квітня 2018 року ОСОБА_4 подав заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_4 про залучення його до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання щодо ринкової вартості спірних транспортних засобів, та зупинено провадження у справі.

Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року було поновлено провадження у справі після проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, що було викладено у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Майка А.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених ними у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в шлюбі в період з 2008 року по 2018 рік. В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини знайшли своє підтвердження копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області серії НОМЕР_10 від 11.08.20165 року (а.с.9), копією свідоцтва про народження виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області серії НОМЕР_11 від 03.03.2009 року (а.с.10), копією свідоцтва про шлюб, що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 08 червня 2018 року (а.с.202), та не заперечується сторонами по справі.

Під час шлюбу між сторонами, ними, за спільні кошти та в інтересах сім`ї, було придбано транспортні засоби, а саме: автомобіль RENAULT 440.18 SZM MAGNUM, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 04.11.2015 року; напівпричіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року; автомобіль RENAULT АЕ 440 MAGNUM, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 21.07.2012 року; напівпричіп KOGEL SN 24Р, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини знайшли своє підтвердження копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_14 (а.с.27), НОМЕР_15 (а.с.27), НОМЕР_23 (а.с.28), НОМЕР_24 (а.с.28), копією заяви №75963038 від 04.11.2015 року ОСОБА_2 (а.с.111-112), копією довідки-рахунка серії ААЕ №209688 (а.с.113), копією електронної митної декларації від 28.10.2015р. (а.с.114), копією заяви №71808955 від 08.09.2015 року ОСОБА_2 (а.с.116-117), копією довідки-рахунка серії ААЕ № 202046 (118), показами свідка ОСОБА_9 ..

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №671/672/673/674/18-22 від 11.09.2018 року ринкова вартість транспортних засобів на день проведення експертизи становить:

-автомобіля RENAULT 440.18 SZM MAGNUM, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , - 326140 гривень;

-напівпричіпа SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , - 152819 гривень;

-автомобіля RENAULT АЕ 440 MAGNUM, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 , - 242880 гривень;

-напівпричіпа KOGEL SN 24Р, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , - 77844 гривні (а.с.132-155).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Таким чином, беручи до уваги те, що вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що вищевказане спірне майно, а саме транспортні засоби, є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що воно підлягає розподілу між сторонами, в зв`язку з чим за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на:автомобіль RENAULT 440.18 SZM MAGNUM, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 08.09.2015 року; напівпричіп KOGEL SN 24 Р , 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , а всього на майно загальною вартістю 403984 гривні. Залишити у власності відповідача ОСОБА_2 транспортні засоби: автомобіль RENAULT АЕ 440 MAGNUM, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ; напівпричіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , а всього майна загальною власністю 395699 гривень.

Проводячи вказаний розподіл майна подружжя суд виходив із рівності часток подружжя, вартості спірного майна та неподільності речей, в зв`язку з чим вважає на необхідне стягнути з позивача ОСОБА_1 в користь відповідача ОСОБА_2 8285 (вісім тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень в рахунок компенсації різниці вартості часток у спільній сумісній власності подружжя.

Суд, визнаючи спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, виходив з того, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.02.2018 року, винесеній у справі за №654/5243/14-ц, та з позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17.

Разом з тим, відповідачем не доведено тих обставин, що вищевказане спірне майно було придбано саме за кошти, які він отримав, як позику, від ОСОБА_4 .. Суд вважає, що наявність розписок відповідача про отримання коштів від 18.07.2012 року та від 02.09.2015 року (а.с.62, 64), та договорів позики від 18.07.2012 року та від 02.09.2015 року (а.с.61, 63), на які він посилається, самі по собі не можуть свідчити про те, що саме за отримані ним в борг кошти було придбано спірне майно.

При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що транспортні засоби, а саме автомобіль RENAULT АЕ 440 MAGNUM, 2000 року випуску, та напівпричіп KOGEL SN 24Р, 1995 року випуску, було придбано на прилюдних торгах згідно протоколу №20-0025/12 від 04 липня 2012 року, а датою придбання напівпричіпа SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, є 01 вересня 2015 року, що свідчить про те, що вказані транспортні засоби було придбано раніше, ніж було укладено договори позики. Дані обставини знайшли своє підтвердження довідкою-рахунком серії ААЕ №202046 (а.с.118), листом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за №10589/3.1-03-25 від 25.10.2018 року (а.с.177), копією постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 травня 2019 року (а.с.251-254). Вказані обставини також спростовують і покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо купівлі відповідачем транспортних засобів за отриманні в борг кошти, в зв`язку з чим суд не приймає до уваги покази даних свідків.

Суд, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати у розмірі 4394 гривень 72 копійок сплаченого судового збору, 13728 гривень сплачених коштів за проведення судової автотоварознавчої експертизи за №671/672/673/674/18-22 від 11.09.2018 року, та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Стягуючи з відповідача в користь позивача 4394 гривні 72 копійки сплаченого судового збору суд бере до уваги: квитанцію за №0.0.958111063.1 від 07.02.2018 року про сплату позивачем 3901, 72 грн. судового збору (а.с.1); квитанцію за №0.0.958111570.1 від 07.02.2018 року про сплату позивачем 320 грн. судового збору (а.с.26а); квитанцію за №0.0.961318739.1 від 12.02.2018 року про сплату позивачем 33 грн. судового збору (а.с.26б); дублікат квитанції за №0.0..1 від 02.10.2018 року про сплату позивачем 140 грн. судового збору (а.с.173).

Стягуючи з відповідача в користь позивача 13728 гривень сплачених коштів за проведення судової автотоварознавчої експертизи суд бере до уваги довідку за №671/672/673/674/18-22 від 11.09.2018 року виданою Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ про вартість проведеної судової автотоварознавчої експертизи (а.с.130), акт №1 здачі-приймання висновку судового експерта №671/672/673/674/18-22 від 11.09.2018 року (а.с.131), копію квитанції №0.0..1 від 05.07.2018 року про сплату позивачем 13728 грн. за проведення експертизи (а.с.299).

Визначаючи розмір судових витрат, пов`язаних з наданням позивачу правничої допомоги адвокатом, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує: складність справи; великий обсяг надання правничої допомоги, який необхідний був для підготовки позовної заяви, в тому числі і для збору доказів, та представництва у суді; ціну позову; тривалий проміжок часу, протягом якого розглядалася справи у суді, і вважає, що вказаний розмір повинен становити 5000 гривень.

Стягуючи з відповідача в користь позивача 5000 гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд приймає до уваги копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 лютого 2018 року (а.с.304-305), копію додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 лютого 2018 року (а.с.306), акти прийому-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 06 травня 2019 року, від 16 травня 2018 року, від 12 грудня 2018 року (а.с.301-303), копію квитанції за №0.0.958110250.1 від 08.02.2018 року про сплату позивачем 5000 гривень за надання правничої допомоги (а.с.298).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.19, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.368, 372 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) право власності на автомобіль RENAULT 440.18 SZM MAGNUM, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 04.11.2015 року; напівпричіп KOGEL SN 24 P , 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) в користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_22 ) 8285 (вісім тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень в рахунок компенсації різниці вартості часток у спільній сумісній власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_22 ) в користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) судові витрати у розмірі 4394 гривень 72 копійок сплаченого судового збору, 13728 гривень сплачених коштів за проведення судової автотоварознавчої експертизи за №671/672/673/674/18-22 від 11.09.2018 року, та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року, а саме арешт на транспортні засоби: автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_22 , місце проживання АДРЕСА_2 ) 04.11.2015 року; напівпричіп SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , котрий зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_22 , місце проживання АДРЕСА_2 ) 08.09.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26 грудня 2019 року.

Суддя: І.В.Гудима