Справа № 758/4416/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., представника скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (стягувач), на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: дії, якого оскаржуються - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович, боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі за текстом - скаржник) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з даною скаргою, суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович (надалі за текстом - приватний виконавець), зацікавлена особа: боржник: ОСОБА_2 , в якій просило суд визнати дії приватного виконавця в частині віднесення до витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 58823336 з примусового виконання виконавчого листа №758/4416/14-ц виданого 08.08.2014, зазначених в звіті від 05.08.2019 р. щодо використання авансового внеску у загальному розмірі 2 339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн. 13 коп., неправомірними та незаконними; зобов`язати приватного виконавця повернути стягувачеві авансовий внесок у розмірі 2 339, 13 грн.; зобов`язати приватного виконавця надати виправлений звіт про використання авансового внеску у виконавчому проваджені № 58823336 з примусового виконання виконавчого листа №758/4416/14-ц виданого 08 серпня 2014 року.

Свою скаргу, скаржник обґрунтовував тим, що 05 серпня 2019 року приватним виконавцем була винесена постанова у виконавчому провадженні № 58823336 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), та складено звіт використання авансового внеску від 05.08.2019 р. у виконавчому провадженні №58823336 (надалі за текстом - звіт), з яким скаржник не погоджується, та вважає його протизаконним, а відтак, винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Так, скаржник не погоджується з калькуляцією витрат, визначеною в звіті, оскільки згідно звіту використання авансового внеску на понесені витрати виконавчого провадження, приватним виконавцем не наведено доказів щодо понесення ним витрат на товари та послуги у розмірі 2 339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн. 13 коп., а саме, папір офісний А4, використано 550 аркушів (вартість за 1 ар. - 0,19 грн.) -104 (сто чотири) грн. 50 коп.; конверт середній С5, використано 62 шт. (вартість за 1 конверт - 0,64 грн.) -39 (тридцять дев 'ять) грн. 68 коп.; файл А4, використано 35 файлів (вартість за 1 шт. - 0,47 грн.) - 16 (шістнадцять) грн. 45 коп.; витрати тонера на друк (750 аркушів) - (вартість друку 1 сторінки 0,31 грн.) - 232 (двісті тридцять дві) грн. 50 коп.; рекомендований лист з повідомленням (31,00 грн. - 62 шт.) - 1922 (тисяча дев 'ятсот двадцять дві) грн. 00 коп.; комісія банку (за кожне платіжне дор. згідно дог. з АТ КБ Приватбанк 3 грн.) - 24 (двадцять чотири) грн. 00 коп.

При цьому, згідно розрахунку скаржника, приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження № 58823336 використано 10 аркушів, 2 конверта форматом С5, файлів використано не було взагалі, не обґрунтовано використання приватним виконавцем тонера в заявленій кількості, відправлено 2 рекомендованих поштових відправлень.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, та просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Приватний виконавець та боржник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать вручені судові повістки , суд про причини не явки не повідомили, письмових пояснень суду не представили.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 42 ЗУ "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Поряд з цим, частиною 2 та 3 цієї ж статті встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4 ст. 42 ЗУ "Про виконавче провадження").

Наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 р. затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження, в яких перелічені спеціальні види витрат виконавчого провадження, а саме - виготовлення документів виконавчого провадження (папір, копіювання, друк документів, канцтовари); пересилання документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів, спеціалістів, зберігачів, перекладачів, суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що приватним виконавцем 05.08.2019 р. надано розрахунок - Звіт використання авансового внеску ВП № 58823336, згідно якого: Робота в АСВП (реєстрація 1 ВП) - 69 (шістдесят дев 'ять) грн.; Обоє 'язковий платіж за внесення до Державного реєстру рухомого майна запису, змін і додаткових відомостей - 50 (п 'ятдесят) грн.; Обоє 'язковий платіж за отримання витягу в паперовій формі з Державного реєстру рухомого майна запису (2 шт.) - 80 (вісімдесят) грн.; Обоє 'язковий платіж за внесення запису (обтяження), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (1 шт.) - 100 (сто) грн.; Обов 'язковий платіж за отримання витягу в паперовій формі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (2 шт.) - 40 (сорок) грн.; Обов 'язковий платіж за внесення змін (зняття обтяження) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (1шт.) - 80 (вісімдесят) грн.; Обов 'язковий платіж за внесення до Державного реєстру рухомого майна запису, змін (вилучення обтяження) і додаткових відомостей - 50 (п 'ятдесят) грн.; Обкладинка виконавчого провадження (папка картонна швидкозшивач) - 2 (дві) грн. 23 коп.; Папір офісний А4, використано 550 аркушів (вартість за 1 ар. - 0,19 грн.) -104 (сто чотири) грн. 50 коп.; Конверт середній С5, використано 62 шт. (вартість за 1 конверт - 0,64 грн.) - 39 (тридцять дев 'ять) грн. 68 коп.; Файл А4, використано 35 файлів (вартість за 1 шт. - 0,47 грн.) -16 (шістнадцять) грн. 45 коп.; Витрати тонера на друк (750 аркушів) - (вартість друку 1 сторінки 0,31 грн.) - 232 (двісті тридцять дві) грн. 50 коп.; Скоби (дужки) для степлера № 10 - 1000*25 (вартість за 200 шт.) - 0,42 грн.; Ручка кулькова (1 шт.) - 0,98 грн.; Рекомендований лист з повідомленням (31,00 грн. - 62 шт.) - 1922 (тисяча дев`ятсот двадцять дві) грн. 00 коп.; Комісія банку (за кожне платіжне дор. згідно дог. з АТ КБ Приватбанк 3 грн.) - 24 (двадцять чотири) грн. 00 коп.

Всього на загальну суму 2 811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн., 76 коп.

Згідно наданої копії виконавчого листа у справі № 758/4416/14-ц, останній повернуто стягувачеві 05.08.2019 р., попередній запис про повернення датований 10.12.2018 р., за доводами скарги виконавчий лист пред`явлено до виконання приватному виконавцю -20.03.2019 р.

Зазначені приватним виконавцем витрати у звіті про використання авансового внеску від 05.08.2019 р., відносяться до витрат виконавчого провадження, які здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача та визначені Наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 р.

Враховуючи принцип диспозитивної та те, що вимога скаржника про зменшення суми звіту не ставилась, визнати дії приватного виконавця в частині віднесення до витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 58823336 з примусового виконання виконавчого листа №758/4416/14-ц виданого 08.08.2014 р., зазначених в звіті від 05.08.2019 р. щодо використання авансового внеску неправомірними та незаконними, зобов`язати приватного виконавця повернути скаржнику авансовий внесок та надати виправлений звіт про використання авансового внеску - суд позбавлений можливості.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами.

Положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами, що визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості. Конституційний Суд України зазначив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеним положеннями частини другої статті 26 Закону правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, під час пред`явлення виконавчого документа до виконання у стягувачів відсутній обов`язок щодо сплати авансового внеску та додання відповідних квитанцій до заяв про примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись; ст. ст.5,42 Закону України «По виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (стягувач), на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: дії, якого оскаржуються - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович, боржник: ОСОБА_2 - залишити без задоволення;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк