Ухвала

10 червня 2019 року

м. Київ

справа № 752/1334/14-ц

провадження № 61-10561ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Валерія Яковича про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року задоволено частково подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка В.Я. про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме: на земельну ділянку площею 0,0593 га, яка знаходиться на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради у Садовому товаристві «Озерне», і передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення 8 сесії 22 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 07 жовтня 1997 року.

Не погоджуючись із ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу відхилено, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 02 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року і постановити нове судове рішення, яким відмовити приватному виконавцю округу м. Києва Павлюку Н. В. в задоволенні його подання.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приватним виконавцем порушена черговість звернення стягнення на майно боржника, що встановлена Законом України «Про виконавче провадження».

У відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 02 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною десятою статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною п'ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з положеннями статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, врахував те, що ОСОБА_2 не в повному обсязі виконано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року в частині стягнення грошових коштів та в нього відсутні кошти чи рухоме майно, на яке можна звернути стягнення для забезпечення виконання рішення. Оскільки за боржником не зареєстровано право власності у встановленому законом порядку на земельну ділянку площею 0,0593 га на території М-Рубежівської сільської ради у Садовому товаристві «Озерне», проте доведена наявність у ОСОБА_2 права власності на зазначене нерухоме майно. Разом із тим боржником не доведено факту його проживання в будинку розташованому на вказаній земельній ділянці. Доводи позивача про незаконність дій приватного виконавця щодо не вживання заходів з приводу примусової реалізації належного йому рухомого майна, а саме транспортного засобу Honda Civic 4D,не заслуговують на увагу, оскільки на вказаний автомобіль накладено арешт в рамках іншого виконавчого провадження. Решта доводів, які викладені в касаційній скарзі заявником також належним чином не доведена. Тому висновки судів щодо задоволення подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника в цій частині є обґрунтованими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Валерія Яковича про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко