Єдиний унікальний номер 725/4731/19
Номер провадження 4-с/725/18/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві , -

ВСТАНОВИВ :

21.08.2019 року стягувач звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Посилалася на те, що 09.08.2019 року нею було одержано повідомлення від Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області від 26.07.2019 року про повернення виконавчого документу №725/4962/16 ц від 17.01.2017 року без прийняття до виконання. Зазначеним виконавчим документом було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення дитиною навчального закладу, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №725/4962/16ц від 17.01.2017 року на думку державного виконавця є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта боржника ОСОБА_2 .

Із вказаними діями державного виконавця стягувач не погоджується та вважає повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Зокрема, скаржник вказував на те, що у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки він не в повній мірі використав свої повноваження, передбачені ст.19 Закону та не вжив вичерпних ефективних заходів для встановлення РНОКПП боржника. За таких обставин державний виконавець підійшов до виконання судового рішення формально та безпідставно повернув виконавчий документ стягувачеві.

Просила визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа №725/4962/16ц стягувачу без прийняття до виконання від 26.07.2019 року, винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Хряпко Д.М.; зобов`язати Перший відділ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого документа №725/4962/16ц від 17.01.2017 року, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці.

Скаржник та представник виконавчої служби у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази судового провадження, а також, враховуючи положення ч.2 ст.450 ЦПК України, у відповідності до яких неявка учасників виконавчого провадження, не перешкоджає розгляду скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з поданої до суду скарги, стягувач по виконавчому провадженню вважає, що його права були порушені, оскільки державним виконавцем не було відкрито виконавче провадження та безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Як було встановлено судом, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.01.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з 25.10.2016 року до закінчення дитиною навчального закладу, але не більше як до досягнення нею 23 років.

17.07.2019 року на виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який стягувачем було пред`явлено до виконання.

26.07.2019 року державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника чи серії та номеру його паспорта, а саме на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і прядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Цивільно-процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Даючи оцінку правомірності діям державних виконавців, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, відповідно до положень ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

Вимоги до виконавчого документу визначені ч.1 зазначеної статті Закону. Зокрема, у виконавчому документі повинен бути зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Разом із тим, положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Аналогічні дії державного виконавця були предметом розгляду у справах №6-45цс14, 6-62цс14, за результатами розгляду яких Верховним судом України були прийняті постанови та викладені правові позиції, згідно до яких відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження/ повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

До таких ж правових висновків дійшов новоутворений Верховний суд у провадженнях №61-11909св18, №61-903св18, постанови суду від 10.10.2018 року та від 29.01.2018 року.

Суд зауважує, що постанови Верховного суду та правові позиції є чинними та обов`язковими.

Проте доказів на підтвердження виконання у повній мірі зазначених вище вимог Закону та здійснення виконавчих дій, зокрема щодо вжиття державним виконавцем заходів з метою встановлення необхідних особистих даних боржника, державним виконавцем суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що державний виконавець не виконав свій обов`язок щодо ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій, своїми правами не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії не провів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Суд при вирішенні даної скарги також керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також роз`ясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобтоправо порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

Проте, як було вставлено судом, державним виконавцем не було вжито необхідних заходів для виконання рішення суду, а отже право стягувача на мирне володіння майном було порушене.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.18, 76-81, 353, 447, 448, 450,451ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа №725/4962/16ц стягувачу без прийняття до виконання від 26.07.2019 року, винесене державним виконавцем Першого відділу ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Хряпко Д.М.

Зобов`язати Перший відділ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого документа №725/4962/16ц від 17.01.2017 року, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці.

Роз`яснити Першому відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області положення ст.453 ЦПК України, у відповідності до яких про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька