Справа № 453/1443/19
№ провадження 2-о/453/39/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

секретаря судового засідання Бендеш А.І.,

без учасників справи,

розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Сколівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України ,-

в с т а н о в и в:

29.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з заявою за участю заінтересованої особи - Сколівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України, а саме просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь Автономної Республіки Крим сина заявника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 факт народження сина заявника ОСОБА_3 , матір`ю яких є ОСОБА_4 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з 20 лютого 2014 року проживає у цивільному шлюбі в м. Севастополь АР Крим з громадянкою ОСОБА_4 . Від зазначених відносин у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, отримати свідоцтво про народження дітей встановленого зразка заявник не може, оскільки територія АР Крим, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» від 15.04.2014 року, є тимчасово окупованою, будь-які акти (рішення, документи), видані органами та особами на тимчасово окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків. Будь-якого іншого способу отримати свідоцтво про народження дітей, окрім звернення до суду із заявою про встановлення факту народження особи, заявник не має. У зв`язку із викладеним, з метою реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із народженням дітей, заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути вказану заяву у відсутності представника, а щодо вирішення такої заяви покладаються на компетентність суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: с. Нижня Рожанка, Сколівський район Львівської області.

З 20.02.2014 року ОСОБА_1 проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з обмінної карти породіллі від 28 жовтня 2016 року № 100/2365 в матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився хлопчик в м. Севастополь (зазначена карта видана російською мовою) .

Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_1 від 05.12.2017 року ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_4 є матір`ю сина - ОСОБА_2 (вказане свідоцтво видане російською мовою).

Як вбачається з обмінної карти породіллі від 08 березня 2019 року № 00633 в матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився хлопчик в м. Севастополь (вказана карта видана російською мовою), ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернувся у Сколівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області з заявами про реєстрацію народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно відмов Сколівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 16.32-07-113/643 та № 16.32-07-113/644 від 21.11.2019 року у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, та ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Севастополь АР Крим, батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було відмовлено, оскільки заявником ОСОБА_1 для підтвердження факту народження дитини ОСОБА_2 було пред`явлено документи - свідоцтва про народження дітей, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином заявник позбавлений можливості отримати передбачені ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. п. 2 п. 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (зі змінами) видані належним органом документи, необхідні для реєстрації народження дітей.

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: 1). державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2). будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; 3). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Допустимими є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які було видано органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавляє заявника, який є громадянином України, зареєструвати народження дітей та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані з їх народженням.

Хоча вказані документи є недійсними, однак Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»» роз`яснив, що враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Так пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , оскільки реєстрація народження дітей неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України

Керуючисьст.ст.247, 293-294, 315, 317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Сколівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , батьками якого є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , батьками якого є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Зацікавлена особа: Сколівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, місцезнаходження за адресою: вул. Д. Галицького, 38, м. Сколе, Львівська область.

Суддя