ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-8267/05Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/838/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю представника Тернопільської

міської ради Яроша О.П., представника

відділу примусового виконання рішень -

Мулика П.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2019 року (ухвалене/постановлену суддею Сливкою Л.М., повний текст якої складено 24 квітня 2019 року) у цивільній справі №2-8267/05 за заявою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мулик П.І. звернувся до суду з заявою, у якій із наступними уточненнями від 19 квітня 2019 року, просив про зміну способу і порядку виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 07 листопада 2017 року.

В обґрунтування вказаних вимог зазначав, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-8267/05, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04 грудня 2017 року про стягнення з виконавчого комітету Тернопільської міської ради та з приватного підприємства «Світанок» 2204,82 грн. судових витрат в рівних частинах. Виконання цього документа є неможливим, оскільки виконавчий комітет не наділений, як виконавчий орган Тернопільської міської ради, майном та коштами, і відповідно у нього не відкриті рахунки у фінансових установах, а тому з останнього неможливо стягнути кошти, про які зазначено у виконавчому документі.

Виконавець вважає, що виконати рішення суду можливо лише якщо змінити спосіб і порядок його виконання, і визначити, що їх слід стягнути шляхом списання з місцевого бюджету Тернопільської міської ради.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2019 року заяву задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області по справі № 2-8267/05 від 07 листопада 2017 в частині стягнення з боржників виконавчого комітету Тернопільської міської ради та з приватного підприємства «Світанок» 2'204,82 грн. судових витрат, шляхом стягнення за рахунок коштів місцевого бюджету Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, ) та з приватного підприємства «Світанок» 2204,82 грн. судових витрат в рівних частинах.

Не погодившись із даною ухвалою Тернопільська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись нн порушення судом норм чинного законодавства, просить скасувати дану ухвалу та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Вказує, що суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не має повноважень змінювати зміст резолютивної частини рішення та спосіб захисту порушеного права, який був обраний судом під час вирішення справи.

Зазначила, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради виступає особою з якої, згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 07 листопада 2017 року стягнуто судовий збір. Однак, всупереч чинному законодавству так і нормам Закону України "Про виконавче провадження" суд першої інстанції змінив боржника, що є грубим порушенням процесуального законодавства та призвело до неправильного вирішення справи.

Крім цього, виконавчий комітет Тернопільської міської ради і Тернопільська міська рада є самостійними юридичними особами, які діють самостійно в межах своїх повноважень. В матеріалах справи відсутні докази про заподіяння Тернопільською міською радою шкоди ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для стягнення судових витрат з місцевого бюджету Тернопільської міської ради.

01.08.2019 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подав відзив на апеляційну скаргу Тернопільської міської ради. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду вважає законною і обгрунтованою та зазначив, що виконавчий комітет як орган Тернопільської міської ради не наділений майном та коштами і не має рахунків у фінансових установах, відповідно відсутня можливість виконання судового рішення. Враховуючи те, що виконавчий комітет є виконавчим органом Тернопільської міської ради суд, вірно змінив спосіб виконання рішення шляхом стягнення коштів за рахунок місцевого бюджету.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 і визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами. Інструкція щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затверджена Міністерством фінансів України від 12.03.2012 року № 333 (зокрема п. 2.6) за кодом 21800 передбачає видатки на відшкодування моральних збитків, майнової шкоди фізичним та юридичним особам згідно з рішенням суду та судових витрат (підпункт 9).

Згідно ст. 22 Бюджетного кодексу міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи на те, що є різними юридичними особами, тому відповідають за зобов`язаннями один одного.

За подання апеляційної скарги виконавчим комітетом Тернопільської міської ради судовий збір сплачувала Тернопільська міська рада та її інтереси в суді також представляв працівник Тернопільської міської ради.

В судовому засіданні представник Тернопільської міської ради Ярош О.П. доводи апеляційної скарги підтримав та додатково пояснив, що державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист без виконання стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника коштів та майна на яке можна звернути стягнення. Помилковість ухвали суду полягає у тому, що суд не зазначив з якого рахунку стягувати кошти та не врахував кошторису рахунків. В Тернопільській міській раді затверджена програма виконання судових рішень на 2018-2019 роки, яка передбачає порядок і механізм реалізації судових рішень, яка не була врахована судом. Виконавчий комітет Тернопільської міської ради не має фінансування, оскільки його очолює міський голова та до складу виконавчого комітету входять його заступники та посадові особи інших установ.

В судовому засіданні начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції Тернопільської області, доводи апеляційної скарги не визнав та додатково пояснив, що затверджена Тернопільською міською радою Програма виконання судових рішень не може суперечити Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів № 845 від 03.08.2011 року.

Вважає, що Тернопільська міська рада, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, має відповідати за зобов`язаннями виконавчого комітету. Зміна способу стягнення судового збору не є зміною рішення суду в частині предмету спору та здійснюється в силу нормативних актів, що регулюють видатки місцевого бюджету. Чинним законодавством не передбачено зазначати рахунки з яких слід проводити стягнення та враховувати кошторис рахунків при списанні з них коштів. Підстав для повернення виконавчого листа без виконання не було, оскільки судові рішення підлягають обов`язковому виконанню та існує порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом установлено наступні обставини.

09 листопада 2018 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Тернопільській області Наконечною І. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-8267/05 виданого Тернопільським міськрайонним судом 04 грудня 2017 року про стягнення з виконавчого комітету Тернопільської міської ради та з приватного підприємства «Світанок» 2204, 82 грн. судових витрат в рівних частинах.

20 листопада 2018 на адресу боржника - виконавчого комітету Тернопільської міської ради, направлено вимогу виконавця про надання реквізитів рахунків для звернення стягнення на кошти на рахунках для виконання виконавчого документа та погашення заборгованості у сумі 1312,65 грн.

05 грудня 2018 року на адресу виконавчого комітету Тернопільської міської ради повторно направлено дану вимогу.

12 грудня 2018 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшла відповідь виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2710/05 від 07 грудня 2018 року, у якій зазначено, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є орган місцевого самоврядування покладається на Державну казначейську службу України. Також у ньому рекомендовано для вирішення питання звернутися в управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області.

05 грудня 2018 року Державним виконавцем вчинено запит в Державну фіскальну службу України про відкриті рахунки боржника - виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

З відповіді з Державної фіскальної служби України № від 06 грудня 2018 року вбачається, що по коду (який зазначено у виконавчому документі) відкрито 33 рахунки в ГУ ДКСУ у Тернопільській області.

Згідно інформації про юридичну особу ідентифікаційний код юридичної особи 34334305 належить Тернопільській міській раді.

11 січня 2019 року державним виконавцем до Управління державної казначейської служби України у м. Тернополі направлено для виконання виконавчий лист № 2-8267/05, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04 грудня 2017 року про стягнення з виконавчого комітету Тернопільської міської ради та з приватного підприємства «Світанок» 2204,82 грн. судових витрат в рівних частинах.

15 січня 2019 року державним виконавцем до Управління державної казначейської служби України у м. Тернополі направлено для виконання: постанову від 15 січня 2019 року про стягнення з боржника - виконавчого комітету Тернопільської міської ради виконавчого збору в розмірі 110,24 грн., та постанову від 15 січня 2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн.

30 січня 2019 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшли листи № 06-08/128 від 28 січня 2019 року, № 06-08/130 від 28 січня 2019 року, № 06-08/131 від 28 січня 2019 року Управління державної казначейської служби України у м. Тернополі про повернення без виконання вище направлених виконавчих документів, у зв`язку з тим, що боржником згідно виконавчих документів є виконавчий комітет Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, ), однак в УДКСУ у м. Тернополі він не обслуговується.

Вказані обставини стали підставою для подання начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради є виконавчим органом Тернопільської міської ради, підконтрольний та підзвітний їй, фінансується за рахунок її бюджету, а отже і шкода заподіяна вказаним виконавчим комітетом відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету Тернопільської міської ради.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішення суду врегульовано як у відповідній главі ЦПК України, так і у Законі України "Про виконавче провадження".

Так згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа №6-2427цс15).

При зміні способу виконання рішення суду фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з`ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органи місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ст. 51 Закону України Про місцеве самоврядування).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 визначено порядок та механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Боржниками у розумінні Порядку № 845 є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Частиною 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації , створені ними у встановлениому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Як вбачається з матеріалів справи саме за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради, виконавчий орган якої виступав відповідачем у справі, суд апеляційної інстанції стягнув судовий збір.

Регламентом виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженого 18 листопада 2015 року встановлено, що виконавчий комітет є юридичною особою (п 2.1), проте не передбачено наявність рахунків в органах Державної казначейської служби України та установах банків.

Як встановлено з вищенаведених листів № 06-08/128 від 28 січня 2019 року, № 06-08/130 від 28 січня 2019 року, № 06-08/131 від 28 січня 2019 року Управління державної казначейської служби України у м. Тернополі, виконавчий комітет Тернопільської міської ради не обслуговується в органах Державної казначейської служби та відповідно не має відкритих рахунків, з яких можуть бути списані кошти в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Враховуючи положення ст. 22 Бюджетного Кодексу, Закону України Про місцеве самоврядування міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи навіть на те, що зареєстровані як різні юридичні особи та мають самостійні права та обов`язки, компетенцію та повноваження, передбачені Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому відповідають за зобов`язаннями один одного.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що судовий збір за апеляційну скаргу подану виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на зазначену ухвалу було сплачено Тернопільською міською радою.

Враховуючи те, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради є виокнавчим органом Тернопільської міської ради і не має самостійного фінансування та майна, тому вірним є висновок суду про те, що судові витрати підлягають стягненню за рахунок коштів місцевого бюджету Тернопільської міської ради.

Зміна способу стягнення судових витрат з виконавчого комітету Тернопільської міської ради шляхом стягнення за рахунок коштів місцевого бюджету Тернопільської міської ради не є зміною рішення суду по суті та заміною боржника у виконавчому провадженні.

Доводи представника Тернопільської міської ради про те, що суд повинен був повернути виконавчий лист без виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому комітеті Тернопільської міської ради коштів та майна на яке можна звернути стягнення не заслуговують на увагу, оскільки рішення є обов`язковим до виконання і державний виконавець повинен вживати всіх заходів для його виконання.

Наявність у Тернопільської міської ради Програми виконання судових рішень на 2018-2019 роки та затвердженого кошторису рахунків не впливає на правомірність висновків суду.

Враховуючи вищенаведені норми права та обставини справи, апеляційна скарга Тернопільської міської ради до задоволення не підлягає, а тому ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 24 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.