ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2125/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11656/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року (суддя Чевилюк З.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у м. Хмельницькому, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України 17782,18 грн. збитків, завданих законом, що визнаний неконституційним.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року провадження у справі ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у м. Хмельницькому, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої незаконним утриманням податку з пенсії закрито з підстав п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. На думку апелянтки, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права через неправильне тлумачення закону щодо предметної юрисдикції справ такої категорії. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що суд відступив від правових висновків, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного суду України і Великої Палати Верховного Суду. Зважаючи на викладене, апелянтка просила суд скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДКС України в Хмельницькій області погоджується із висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Відповідач вказує, що ним не вчинялися жодних протиправних дій, які б могли призвести до порушення прав та інтересів позивача. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Представники відповідача та третьої особи проти апеляційної скарги заперечили.

Апелянтка до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів, заслухавши представників відповідача, третьої особи та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у м. Хмельницькому і отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII.

Як слідує з довідки № 2783/0-8 від 20 грудня 2018 року, що видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року з її пенсії відрахували 17782,18 грн., з яких розмір утриманого податку - 16165,60 грн., розмір утриманого військового збору - 1616,58 грн. (а.с.34).

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1 - р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про прокуратуру».

Правовий статус працівників прокуратури, які мають право на пенсійне забезпечення врегульовано ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Разом з тим, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Встановлено, що право на пенсію за вислугою років ОСОБА_1 набула в зв`язку з проходженням публічної служби в органах прокуратури. Шкода, яку просить стягнути позивачка, на її думку була завдана у зв`язку з порушенням зі сторони держави права на соціальний захист - права на отримання пенсії у належному розмірі.

Отже, спірні правовідносини виникли щодо неправомірних, на думку позивачки, дій суб`єкта владних повноважень - Пенсійного фонду по утриманню податку на доходи фізичних осіб та військового збору з пенсії ОСОБА_1 і суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що цей спір є саме публічно - правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162 цс19), а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 686/6775/18 (провадження № 61-42631сво18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, спір між сторонами має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а провадження в даній справі слід закрити.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі суперечать закону є такими, що не заслуговують на увагу.

Також, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не застосував правові висновки Верховного Суду України, що викладені в постановах від 05.07.2017 року по справі № 6-1094цс17, від 12.07.2017 року по справі № 6-1096цс17, від 16.08.2017 року по справі № 6-782цс17 та від 23.08.2017 року по справі № 6-1093цс17 та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 14.11.2018 року по справі №757/70264/17-ц, від 05.06.2019 року по справі №686/23445/17 судова колегія вважає їх безпідставними, адже Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява №28342/95, §61).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, §31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, §36).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності судова колегія вважає, що суд першої інстанції при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин вірно врахував висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, що викладені в постанові від 05.09.2019 року у справі №686/6775/18.

Посилання апелянтки на те, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду при розгляді справи №686/6775/18 допустила помилкове тлумачення висновків Великої Палати Верховного Суду є голослівними і суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості давати правову оцінку зазначеного судового рішення.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстави для її зміни чи скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк