Справа № 629/2963/17
Провадження № 2/629/37/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЄВИД АГРО» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Супіна Агро» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, посилаючись на те, що спадкодавцю ОСОБА_2 належали на праві власності земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери №№ :01:000:0101, :01:000:0115, відповідно площами 4,8967 га та 0,5270 га, розташовані на землях Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області. За життя спадкодавець ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Супіна Агро» договори оренди земельних ділянок №№ 76.1 і 76.2 від 01.01.2007 року. ОСОБА_2 помер 19.12.2012 року, за життя він склав заповіт від 20.11.2006 року, відповідно до якого, заповів позивачу майнові права на земельні ділянки. Примірник договору № 76.2 від 01.01.2007 року спадкодавцем був втрачений. Позивач намагався отримати дублікат або копію договору, але з цим виникли складнощі. Ні ТОВ «Супіна Агро», ні міськрайонне управління у Лозівському районі та м. Лозова Головного управління Держгеокадастру у Харківській області копії договорів не надали. У середині липня поточного року на його імя надсилався поштовий переказ грошей, мабуть за оренду, але його розмір не відповідає тому, що повинно було нараховане та виплачено, тобто грошовий переказ був у розмірі, що вдвічі нижчий за заборгованість. Крім цього, орендар не дотримується режиму використання земель згідно з вимогами чинного законодавства та щодо екологічної безпеки і зберігання родючості їх ґрунту та якості, також просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по справі; розірвати договори оренди земельних ділянок від 1 січня 2007 року, укладені між спадкодавцем ОСОБА_2 та ТОВ «Супіна Агро», права і обовязки по яких він прийняв за заповітом від 20.11.2006 року, №№ 76.1 та 76.2, відповідно, площею 4,8967 га та 0,5270 га, кадастрові номери :01:000:0101 і :01:000:0115, через невиконання обовязків, передбачених законом, ухилення від виплати орендної плати та від розробки і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

В судове засідання представники позивача ОСОБА_3, якій дії за довіреністю від 31.03.2018 року, та адвокат ОСОБА_4 не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача ТОВ «КРАЄВИД АГРО» ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, заперечував проти позову, просив винести рішення на підставі наданих суду документів та доказів. В письмових запереченнях на позовну заяву, надану раніше, зазначено, що свого обов'язку щодо повідомлення у встановлений законом строк відповідача про набуття права власності на земельну ділянку позивач ОСОБА_6 не виконав ні після смерті спадкодавця ОСОБА_2, ні після отримання ним свідоцтва про право на спадщину, жодного належного доказу переходу права власності на землю до нього не надав. Зі своєї сторони вони виконували всі обовязки за договорами оренди, тому підстави для їх розірвання відсутні.

Вивчивши та проаналізувавши докази в справі, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі».

За ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ст.ст. 93, 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

В даному випадку в оренду передано земельну ділянку приватної власності, а тому проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є обовязковим.

Положеннями ч.ч.1,3 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ч.2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що розірвання в односторонньому порядку договору оренди можливе за умови невиконання (істотного порушення) сторонами обов'язків, передбачених умовами договору та ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі».

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 роу № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 зазначеного Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Так, статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме такими підставами є: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). При цьому, зазначений перелік підстав не є вичерпним.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Слід зазначити, що норми статті 24 та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не містять у собі вимог щодо систематичної несплати орендної плати, а договір оренди земельної ділянки може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених нормами цих статей.

Випадки припинення права користування земельною ділянкою, визначені ст. 141 ЗК України стосуються всіх правових підстав користування землею, у тому числі оренди землі.

Отже, згідно вищенаведених правових норм підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 698564, виданого Садівською сільською радою народних депутатів 28.03.2002 року, належала земельна ділянка площею 5,4237 га в межах згідно з планом, розташована на території Садівської сільської ради, КСП ім. Леніна, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Супіна Агро» були укладені договори № 76.1 та № 76.2 оренди земельних ділянок площею 4,8967 гектарів, кадастровий номер :01:000:0101, та 0,5270 гектарів, кадастровий номер :01:000:0115, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 698564 від 28.03.2002 року, строком на 25 років.

Дані договори оренди землі пройшли державну реєстрацію в Лозівському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», а саме договір оренди № 76.1 від 01.01.2007 року - № 7 від 16 лютого 2007 року, а договір № 76.2 від 01.01.2007 року - № 93 від 06 березня 2007 року.

Тобто, при їх укладенні сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов, зокрема і орендної плати в розмірі 1,7 % від грошової оцінки землі, форми і способу оплати (готівкою через касу підприємства), додаткових договорів щодо зміни розміру орендної плата відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» сторони не укладали.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 20.11.2006 року, відповідно до якого свою земельну ділянку площею 5,4237 га, право власності на яку підтверджено державним актом про право приватної власності на землю, заповів ОСОБА_1, позивачу по справі.

В позові зазначено, що 19 грудня 2012 року ОСОБА_2 помер, згідно Свідоцтва на право на спадщину за заповітом спадкоємцем на вказані вище земельні ділянки є ОСОБА_1.

У пункті 8.2.6 Договору оренди землі № 76.1 від 01.01.2007 року зазначено, що у випадку смерті ОСОБА_7 земельна ділянка переходить у спадщину згідно діючого законодавства. При переході земельної ділянки (чи будь-якої її частини) в спадщину спадкоємці одержують всі права та обовязки ОСОБА_7 за цим договором.

В той же час, відповідно до п. 9.3 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду, а також з інших підстав, визначених законом.

З аналізу вказаних пунктів Договору вбачається, що розірвання договору оренди землі у випадку переходу права власності (у тому числі в порядку спадкування) на орендовану земельну ділянку можливе лише за взаємною згодою сторін, а не є обов'язковим.

Іншими словами, Договору встановлює лише, що перехід права власності на земельну ділянку може, як наслідок, бути підставою для його розірвання, а не встановлює, що Договір може бути розірваний в односторонньому порядку на вимогу нового власника земельної ділянки.

ОСОБА_7 за життя не оскаржував умов договорів, не ставив питання про їх розірвання з підстав неотримання орендної плати. Позивач успадкував усі права та обов'язки щодо земельних ділянок, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, але не ті права та обовязки, які були у спадкодавця за його життя. Позивач не успадкував бажання, переконання спадкодавця щодо умов договорів оренди. Наразі, стверджувати, що орендодавець не погоджувався з умовами договорів, не отримував орендну плату, заперечував спосіб отримання коштів є безпідставним. Заяв щодо змін або доповнень до розміру орендної плати від орендодавця ОСОБА_2 до відповідача не надходило і додаткових договорів щодо цього сторони не укладали. Позивач не успадкував право вимоги від імя спадкодавця заперечувати умови Договорів оренди землі за минулий період, тобто до часу відкриття спадщини.

Виходячи з обставин справи і вимог закону, суд вважає, що підстав для дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок немає, відповідач належним чином виконує умови укладених договорів оренди, тоді як стороною позивача не доведено в судовому засіданні обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо неналежного виконання умов договорів оренди орендарем ТОВ «КРАЄВИД АГРО» (який є правонаступником ТОВ «Супіна Агро»).

Крім цього, відповідно до ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, іфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки, найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання находження нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Як зазначив представник відповідача у запереченнях на позовну заяву, позивач належним чином не повідомив відповідача про смерть ОСОБА_2 та про те, що він є спадкоємцем, однак 30.03.2017 року на адресу відповідача надійшла заява про розірвання договорів оренди землі, і це було єдине офіційне повідомлення від позивача про те, що до нього перейшло право власності на орендовану земельну ділянку.

За відсутності повідомлення позивача про наявність підстав для спадкування відповідач не міг достеменно знати, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 та фактично міг би відмовитися від сплати орендної плати, але не зробив цього маючи на меті належне виконання Договору та встановлення доброзичливих стосунків із потенційним орендодавцем.

За відсутності волі позивача на отримання орендної плати відповідач не мав можливості виконати свій обов'язок щодо її сплати. При цьому, відповідачем було вчинено всі дії направлені на належне виконання умов договору оренди.

В запереченнях відповідача зазначено, що за усним прохання позивача ОСОБА_1 у 2015 році, тобто ще до оформлення Свідоцтва про право на спадщину у 2017 році, у звязку зі скрутним фінансовим становищем була виплачена орендна плата через касу підприємства у розмірі 3950,00 грн. Даний факт підтверджується копією відомості про виплату грошей № 202 за серпень 2015 року, яка міститься в матеріалах справи.

20.06.2017 року ОСОБА_1 поштовим переказом була направлена орендна плата за 2017 рік в сумі 14770 гривень 35 копійок, яку він отримав.

Тож суд розцінює пропозицію отримати орендну плату як належне виконання обовязку з боку відповідача щодо виконання умов договору оренди.

Позивач визнав дані договори та взяв на себе всі права та обовязки орендаря. Про своє небажання продовжувати орендні відносини з даних підстав, він заявив лише у 2017 році заявою на адресу відповідача. Тобто суд вважає, що позивач починаючи з 19.12.2012 року по 30.03.2017 року визнавав дані договори, прийняв на себе всі зобовязання, повязані з даними договорами.

Посилання позивача на те, що розрахунок орендної плати не відповідає діючому законодавству, суд не бере до уваги, оскільки воно не підтверджено жодними доказами.

Що стосується ухилення від розробки і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.6.1 п.6.2 договору оренди, орендар повинен дотримуватися екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а тому твердження позивача, що порушення відповідачем встановленого законом обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договору не відповідає дійсності, оскільки умови спірного договору оренди не містять обовязку орендаря щодо розробки проекту землеустрою та ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, такої істотної умови як розробка проекту землеустрою не передбачає.

Окрім цього, доводи позивача щодо невиконання орендарем вимог закону в частині не виготовлення та не розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодних доказів, які б свідчили про порушення прав позивача, у зв'язку із цим, суду не надано. Також позивачем не надано доказів про зниження та втрату родючості, погіршення корисних властивостей земельної ділянки, належної позивачу.

За зазначених обставин підстав для розірвання договору оренди землі немає, само як і для стягнення заборгованості з орендної плати.

На підставі рішення загальних зборів Товариство з обмеженою відповідальністю «Супіна Агро» від 27.06.2017 року припинило свою діяльність через процедуру реорганізації шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЄВИД АГРО».

Так, 29 вересня 2017 року у Єдиний державний реєстр (ЄДР) внесено запис про правонаступника - ТОВ «Супіна Агро» ().

Враховуючи, що свого обов'язку щодо повідомлення у встановлений законом строк відповідача про набуття права власності на земельну ділянку позивач ОСОБА_6 не виконав ні після смерті спадкодавця ОСОБА_2, ні після отримання ним свідоцтва про право на спадщину, жодного належного доказу переходу права власності на землю до нього суду не надав, тому відсутні підстави вважати його належним позивачем по справі.

Даючи оцінку доказам та встановленим обставинам справи, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 32, 148-1 ЗК України, ст.ст.24, 25 ЗК України, ст.509 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЄВИД АГРО» про розірвання договорів оренди земельних ділянок від 1 січня 2007 року, укладених між спадкодавцем ОСОБА_2 та ТОВ «Супіна Агро», права і обовязки по яких він прийняв за заповітом від 20.11.2006 року, №№ 76.1 та 76.2, відповідно, площею 4,8967 га та 0,5270 га, кадастрові номери :01:000:0101 і :01:000:0115, через невиконання обовязків, передбачених законом, ухилення від виплати орендної плати та від розробки і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, р/р 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Лозівським МРВ УМВС України в харківській області 05.06.2001 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 09.12.1998 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Представник позивача: адвокат ОСОБА_4, дії на підставі договору про надання правової допомоги від 27.03.2017 року та повноваження якого підтверджені свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1354 від 08.02.2005 року.

Відповідач: правонаступник ТОВ «СУПІНА АГРО» - ТОВ «КРАЄВИД АГРО», 64811, Харківська область, Близнюківський район, с. Алісівка, вул. Центральна, .

Повний текст судового рішення виготовлений 08 лютого 2019 року.

Суддя Н.А. Смірнова