ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2-4682/08 Головуючий в І інстанції: Смирнов Г.С.
Номер провадження: №22-ц/819/1263/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Пісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах Херсонської міської ради, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 вересня 2008 року, у складі судді Смирнова Г.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлову будівлю ларьок та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2008 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, в якому просила визнати за нею право власності на нежитлову будівлю ларьок літ. "И" загальною площею 17,84 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача провести державну реєстрацію належного їй права власності на вказане майно.

Позов обґрунтований наступним.

Згідно свідоцтву про право власності від 09.02.2007 року вона є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

За час мешкання у вказаному домоволодінні вона за власні кошти здійснила будівництво ларька загальною площею 17,84 кв.м по АДРЕСА_1 .

Звернувшись до відповідача за отриманням відповідних правовстановлюючих документів, вона отримала відмову, яка була мотивована тим, що органи БТІ видають відповідну технічну документацію на об`єкт нерухомості лише при наявності або рішення суду або свідоцтва міських рад. При цьому відповідач надав їй технічну документацію з позначкою "самовільне будівництво" ларьку літ. "И".

На цей час, являючись законним власником вказаного майна, яке було збудоване нею за власні кошти, вона позбавлена можливості отримати відповідні правовстановлюючі документи на ларьок.

Відповідно до ст.ст.328, 392 ЦК України вважає,що вона має право на збудоване нею нерухоме майно, яке складається з нежитлової будівлі ларька літ. "И" загальною площею 17,84 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 24 вересня 2008 року позов було задоволено. Суд вирішив:

--- визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю ларьок (літ. И) загальною площею 17,84 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

--- зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію вказаного нерухомого майна.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діюча в інтересах Херсонської міської ради, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зокрема, зазначила, що оскаржуваним рішенням було порушено права, свободи, інтереси та /або обов`язки Херсонської міської ради, яка не була залучена до участі у справі. З приводу цього вказала, що саме Херсонська міська рада представляє інтереси територіальної громади міста Херсона та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Рада не приймала рішення про надання позивачу земельної ділянки комунальної власності за вказаною адресою. Позивачем же неправомірно визначено відповідачем Херсонське державне бюро технічної інвентаризації (яке не має повноважень на розпорядження землями комунальної власності, а лише мало на той час функції по інвентаризації об`єктів нерухомості та реєстрації правовстановлюючих документів на вказані об`єкти), а не Херсонську міську раду як власника земельної ділянки, на якій розташоване самочинне будівництво ларьок літ. "И". Долучений до позовної заяви витяг з рішення міської ради від 21.08.2008 року №934, яким нібито позивачу затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку розміром 778 кв.м по АДРЕСА_1 , насправді є підробним документом, оскільки згідно копії рішення міської ради від 21.08.2008 року №934, наданого архівним відділом міської ради листом від 19.06.2019 року №09-03-06/97 не містить жодних відомостей щодо передачі у власність земельної ділянки будь-яким особам за вищевказаною адресою. Також вказала, що поза увагою суду залишилось і те, що самочинне будівництво розташоване на землях загального користування, за червоною лінією забудови вулиці Степана Разіна, які відповідно до ч.3 ст.83 ЗК України передавати у власність заборонено. Також, зазначила, що на земельній ділянці загального користування орієнтованою площею 214 кв.м, за лінією регулювання забудови за вказаною адресою, крім ларьку літ. "И" розташовані також навіси літ. "Л" та "М". В тому числі частина зазначеної самовільно зайнятої земельної ділянки орієнтовною площею 80 кв.м, знаходиться на території ТР-2 зоні магістральних вулиць (в межах червоних ліній), що не відповідає містобудівній документації (Генеральному плану міста, плану зонування території міста Херсон, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Земельному кодексу України тощо). Додатковим підтвердженням того, що навіси літ. "Л" та "М" є самовільно збудованими та розміщені на самовільно зайнятій земельній ділянці, орієнтованою площею 203 кв.м (за червоною лінією), є відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, яке містить саме таку інформацію. Також вказала, що судом не враховано й те, що будь-яких вихідних даних містобудівні умови та обмеження на проектування робіт, а також вихідних даних на проектування об`єктів нерухомості біля домоволодіння за вказаною адресою не надавалось, що підтверджується копією листа управління містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 06.07.2018р №Б-5283 та від 18.07.2018 №Б-5283. Також зазначила, що судом залишено поза увагою й те, що тимчасові споруди та споруди, не пов`язані фундаментом із землею, реєстрації не підлягають, що передбачено п.1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за №157/6445). Одночасно ДБН В.2.2-23:2009, яким визначено терміни та поняття будівель та споруд торгівельного типу, такого терміну як "ларьок" не містить. Замість цього визначено поняття малих архітектурних форм павільони, кіоски тощо, жодна з яких не відноситься до капітального типу забудови, а є тимчасовими спорудами.

У відзиві представник відповідача просить апеляційне провадження закрити та визнати позов таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2007 року позивач є власником 55/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 . Підстава рішення виконкому Суворовської районної у м. Херсоні ради від 12.05.2006р №56 (а.с.6).

Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 13.02.2007р.

Згідно копії рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.09.2007 року (у справі №2-1985/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ жилого будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою) позов було задоволено. Зокрема, було поділено жилий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , згідно варіанту технічної експертизи від 04.07.2007 року, виділивши у власність ОСОБА_2 відповідні приміщення загальною вартістю 111304грн, що складає 64/100 частин, а також виділивши у власність ОСОБА_3 відповідні приміщення загальною вартістю 63590грн, що складає 36/100 частин. Також було визначено порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту технічної експертизи від 04.07.2007 року, виділивши у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 220,14кв.м, в тому числі площа під забудовою, з окремим виходом на АДРЕСА_2 , а також виділивши у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 263,56кв.м, в тому числі площа під забудовою, з окремим виходом на АДРЕСА_3 (а.с.13-14).

За копією технічного паспорта від 06.05.2008 року на жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 (вказані власники ОСОБА_2 АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 45/100) вбачається план земельної ділянки вказаного домоволодіння, ларьок літ. "И" розміром 4,35м х 4,10м, який розташований з боку вул. С.Разіна, частково за межами земельної ділянки, позначений як самовільне будівництво (а.с.9-12).

За документами значиться земельна ділянка розміром 483,7кв.м, у фактичному користуванні 778,00кв.м.

До позову долучено витяг з рішення Херсонської міської ради від 21.08.2008 року №934, відповідно до якого затверджено проекти землеустрою та технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та договорів оренди земельних ділянок, а також передано у власність та в оренду земельні ділянки за списком згідно додатку. Додаток містить лише №95. Під вказаним номером значиться ОСОБА_2 , місце розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 раніше наданої земельної ділянки 778кв.м, загальна площа ділянки, що передається у власність 780кв.м (а.с.20).

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, незалучення скаржника до участі у розгляді справи і, відповідно, відсутність в нього можливості надати відповідні докази, апеляційний суд вважає поважною причину неподання скаржником у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив прийняти їх на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи були долучені наступні документи, які були в додатку до апеляційної скарги:

--- копія рішення Херсонської міської ради від 21.08.2008 року №934, наданого архівним відділом міської ради листом від 19.06.2019 року №09-03-06/97;

--- комплексний висновок стосовно земельної ділянки Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 06.07.2008р;

--- Інформація з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна будинок АДРЕСА_2 .;

--- інформація від 06.07.2018р управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради для узагальнення відповіді на лист ОСОБА_4 щодо самочинно побудованих будівель біля домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

--- листи посадових осіб відповідних органів з приводу спірного домоволодіння.

Так, за копією рішення Херсонської міської ради від 21.08.2008 року №934, наданого архівним відділом міської ради листом від 19.06.2019 року №09-03-06/97, було затверджено проекти землеустрою та технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та договорів оренди земельних ділянок, а також передано у власність та в оренду земельні ділянки за списком згідно додатку. Однак, додаток не містить жодних відомостей щодо передачі у власність земельної ділянки будь-яким особам за вищевказаною адресою ( АДРЕСА_1 ). Під номером 95 вказаного додатку значиться зовсім інша особа й за іншою адресою (а.с.37-47).

Відповідно до комплексного висновку стосовно земельної ділянки Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 06.07.2008р: згідно з містобудівною документацією Планом зонування території м.Херсон, затвердженим рішенням міської ради від 20.02.2015р №1724, земельна ділянка орієнтованою площею 0,0472 га з кадастровим номером НОМЕР_1 (згідно правовстановлюючих документів 483,7кв.м), на якій розташовані такі будівлі: житлові будинки літ. "А, К", гараж літ. "Б", розташовані в зоні садибної житлової забудови Ж-1, розміщення цих будівель відповідає містобудівній документації. Земельна ділянка орієнтованою площею 214кв.м, на якій розміщено магазин літ. "И", навіси "Л, М", розташована на території загального користування, за лінією регулювання забудови вул. С. Разіна, поза межами сформованого кварталу садибної забудови. В тому числі частина земельної ділянки орієнтованою площею 80 кв.м, знаходиться на території ТР-2 зоні магістральних вулиць (в межах червоних ліній), що не відповідає містобудівній документації (а.с.48).

Згідно сформованої 02.07.2019 року Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна будинок АДРЕСА_2 . (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна): наявні відомості лише з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Зокрема, наявні архівні записи про частки власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідно 12/100 та 16/100), а також частка власності за ОСОБА_5 на 72/100 часток на підставі договору дарування від 20.12.2010 року. Крім того, на підставі договору дарування від 11.01.2017р зареєстровано право власності на вказані вище 12/100 часток за ОСОБА_6 (а.с.49-51).

Відповідно до інформації від 06.07.2018р управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради для узагальнення відповіді на лист ОСОБА_4 щодо самочинно побудованих будівель біля домоволодіння по АДРЕСА_1 управлінням не надавалися вихідні дані на проектування об`єктів нерухомості біля домоволодіння за вказаною адресою (а.с.52).

З листа в.о. заступника директора Департаменту містобудування та землекористування, начальника управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради від 18.07.2018р вбачається, що управлінням не надавалися вихідні дані містобудівні умови і обмеження на проектування будь-яких робіт по АДРЕСА_2 (а.с.53).

Згідно листу заступника начальника управління земельних відносин Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 06.07.2018р рішень щодо відведення у власність або в користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 міською радою не приймалося (а.с.55).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу на праві власності належить 55/100 частин вказаного домоволодіння, що їй рішенням Херсонської міської ради від 21.08.2008 року №934 передана у власність земельна ділянка площею 789кв.м за вказаною адресою, виходив з того, що на належній позивачу земельній ділянці збудований ларьок літ. И загальною площею 17,84кв.м, і що визнання за позивачем права власності на вказаний ларьок не суперечить нормам цивільного законодавства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Насамперед апеляційний суд вважає недоведеним факт того, що вказану земельну ділянку площею 778кв.м за вказаною адресою було передано позивачу за рішенням Херсонської міської ради від 21.08.2008 року №934 (під номером 95 Додатку), оскільки це спростовується долученою до скарги належним чином завіреною архівним відділом Херсонської міської ради копією вказаного рішення, в додатку якого не міститься жодних відомостей щодо передачі у власність земельної ділянки будь-яким особам за вищевказаною адресою ( АДРЕСА_1 ). Під номером 95 вказаного додатку значиться зовсім інша особа й за іншою адресою.

Тобто, рішень щодо відведення у власність або в користування позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 міською радою не приймалося.

Також судом встановлено, що будь-яких вихідних даних містобудівні умови та обмеження на проектування робіт, а також вихідних даних на проектування об`єктів нерухомості біля домоволодіння за вказаною адресою не надавалось.

Крім того, встановлено і це підтверджується наданим самим позивачем технічним паспортом, що на земельній ділянці загального користування, за лінією регулювання забудови за вказаною адресою розташовані вказаний ларьок літ. "И", а також навіси літ. "Л" та "М".

Законодавство України, в тому числі діюче на момент виникнення та існування спірних правовідносин, у правовідносинах з приводу будівництва нерухомого майна (житлових будинків) передбачає:

виникнення права власності на новостворене нерухоме майно з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації (ч.2 ст.331 ЦК України);

встановлення законом проведення державної реєстрації прав на нерухомість (ч.4 ст.182 ЦК України);

здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно до 01.01.2013 року підприємствами бюро технічної інвентаризації та видача фізичним особам свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію (діюче до 31.12.2012 року включно Тимчасове положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5);

проведення будівництва об`єктів містобудування тільки з дозволу виконавчих органів відповідних рад; необхідність прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомого майна (діючі на час виникнення спірних правовідносин ст.ст.14, 18 Закону України "Про основи містобудування" від 16.11.1992 року №2780);

прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію, а також здійснення будівництва лише за наявності затвердженої проектної документації (Закон України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 року №687);

ненабуття права власності на самочинне будівництво (ч.2 ст.376 ЦК України); можливість визнання на нього права власності за рішенням суду за умови непорушення прав третіх осіб (ч.5 ст.376 ЦК України);

до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва (ч.3 ст.331 ЦК України);

прийняття інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року в експлуатацію безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011року (п.9 розділу V "ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України №3038-VІ від 17.02.2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності").

Також слід зазначити й таке.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року №273 затверджено Положення Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 25.12.2000 року №945/5166. Відповідно нього встановлено порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об`єктів. Дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника на виконання будівельних робіт. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється. Дозвіл надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю (п.п.1.1.).

Даний наказ втратив силу на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва №13 від 19.01.2010 року.

Згідно зі ст.29 чинного на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення оскаржуваного рішення Закону України Про планування і забудову територій від 20.04.2000 року №1699 дозвіл на виконання будівельних робіт це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видача ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Дозвіл надається на підставі: проектної документації, документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; угоди про право забудови земельної ділянки; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об`єкта містобудування; комплексного висновку державної інвестиційної експертизи; документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

Вирішуючи спір, судом не з`ясовано отримання позивачем дозволу на будівництво зазначених об`єктів нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також здійснення нею дій для введення об`єкту нерухомого майна в експлуатацію або його державної реєстрації.

Крім того, згідно вимог ч.1 ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення з цим позовом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Частиною 3 статті 182 ЦК України передбачено, що відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Проте за матеріалами справи установлено, що порушене позивачем у суді питання не було предметом розгляду компетентних державних органів, рішення яких чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право. Зокрема, позивачем не доведено належними доказами наявність дозволу на будівництво спірного об`єкту (ларька літ. "И"), належним чином оформленої проектної документації на вказане майно, а також звернення її до відповідача чи інших повноважних органів з приводу прийняття в експлуатацію та визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно.

Крім того, суд залишив поза увагою ту обставину, що частина спірного майна розташована на земельній ділянці загального користування, за лінією регулювання забудови.

Також слід враховувати, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно підприємства бюро технічної інвентаризації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач у цій справі Херсонське державне бюро технічної інвентаризації згідно зазначеним положенням здійснює лише реєстрацію прав власності на нерухоме майно і не може бути відповідачем щодо вимог позивача про визнання права власності.

Крім того, відповідно до п.1.6 вказаного Тимчасового положення тимчасові споруди та споруди, не пов`язані фундаментом із землею, реєстрації не підлягають. Одночасно ДБН В.2.2-23:2009, яким визначено терміни та поняття будівель та споруд торгівельного типу, такого терміну як "ларьок" не містить. Замість цього визначено поняття малих архітектурних форм павільони, кіоски тощо, жодна з яких не відноситься до капітального типу забудови, а є тимчасовими спорудами.

Суд же першої інстанції на зазначене уваги не звернув і, незважаючи на відсутність належних доказів надання позивачу земельної ділянки, відсутність вказаних документів, та дозволів на будівництво спірного об`єкту, враховуючи, що порушене позивачем у суді питання не було предметом розгляду компетентних державних органів, рішення яких чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право, враховуючи незалучення до участі у справі як належного відповідача Херсонської міської ради, прийшов до неправильного висновку про задоволення позову.

Отже, позов є необґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги скаржник сплатив в установленому законом розмірі 424,96грн судового збору (а.с.33, 67), в позові відмовлено, отже апеляційну скаргу задоволено на 100,00%. Тобто з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 424,96грн.

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах Херсонської міської ради, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 вересня 2008 року скасувати й ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлову будівлю ларьок та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Херсонської міської радисудові витрати в розмірі 424,96грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 серпня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська