Справа № 362/1461/18
Провадження № 2/362/298/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі: секретарів судового засідання - Шаблій Т.С., Сілецької М.О., Яренко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2017 р. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, закрито кримінальне провадження відносно останнього в зв`язку з закінченням строків давності, а його цивільний позов залишено без розгляду.

Посилаючись на те, що він є потерпілим по вищевказаному кримінальному провадженню, якому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 30000 грн., ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача зазначену суму моральної шкоди разом з витратами на сплату судового збору в розмірі 1762 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2019 р. було відкрито провадження, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК, 30.05.2018 р. подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсяз, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Позивач своїм правом подачі відповіді на відзив (ст. 179 ЦПК України) не скористався.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки доводи позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 30000 грн., на його думку, не знайшли свого підтвердження.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної справи та матеріали кримінального провадження № 0001590 відносно ОСОБА_4 , всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом достовірно встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувало кримінальне провадження № 0001590 від 19.09.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2017 р. ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.49 КК України; кримінальне провадження № 0001590 від 19.09.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.44, п.1 ч.1 ст.49 КК України було закрито, а цивільний позов залишено без розгляду.

Ухвала суду набрала законної сили і є чинною на даний час.

Зі змісту вищевказаної ухвали суду від 03.11.20197 р. вбачається, що 03.08.2015 р. близько 20 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 та їх сином ОСОБА_6 , перебували поблизу території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де в цей час між ними та сусідами ОСОБА_1 з його дружиною ОСОБА_7 та їх сином ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, яка в подальшому переросла в штовханину між вказаними особами. В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, наніс йому один удар кулаком руки по спині, два удари рукою в праву та ліву частину обличчя та один удар правою ногою в ліву ногу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді двох крововиливів на внутрішній поверхні правої щоки, садні зовнішньої поверхні лівого променево-запясткового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

При цьому, судом достовірно встановлено, що в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), визнав повністю.

В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідноіз ст. 56 Кримінального процесуального кодексу України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи предмет спору, обставини виникнення спірних правовідносин і як наслідок питання відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд вважає, що ухвалою суду від 03.11.2017 р. про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності встановлено факт спричинення ОСОБА_4 03.08.2015 р. ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень у вигляді двох крововиливів на внутрішній поверхні правої щоки, садні зовнішньої поверхні лівого променево-запясткового суглобу.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з пояснень позивача та його представника, потерпілому внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень відповідачем завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у тому, що тілесні ушкодження стали для нього наслідком тривалих фізичних страждань; від протиправних дій відповідача він довготривалий час був морально пригнічений через постійні переживання стосовно можливих негативних наслідків на його подальше здоров`я. Йому, як постраждалій особі, до сих пір ніяково перед родичами та сусідами, а будучи глибоко віруючою людиною, йому не зрозуміло та не прийнятне за жодних обставин будь-яке фізичне насильство проти людини.

При цьому відповідач, зі слів позивача, вчинивши безпричинне побиття впевнений в своїй безкарності, адже з часу заподіяння тілесних ушкоджень не попросив вибачення та не відшкодував завданої шкоди.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду справи обставини, факт спричинення позивачу, внаслідок його побиття відповідачем, фізичних та моральних страждань, у суду сумнівів не викликає.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями відповідачу було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, істотністю вимушених змін у його житті.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої йому моральної шкоди 10000 грн.

На думку суду, вищевказана сума буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань потерпілого.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1762,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5,12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1167, 1168,1177 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. В.Севастянівка Христинівського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко