ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/5673/18
Провадження № 22-ц/4820/256/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевцової Л.М. від 22 листопада 2018 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_4, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 15.09.2010 року він уклав договір позики з ОСОБА_5, згідно якого позичив йому 40000 грн. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року з відповідача на його користь стягнуто інфляційні втрати 1793,40 грн., 3% річних в розмірі 1689,22 грн.; 20 % за прострочення виконання договору позики в розмірі 15978 грн. за період з 01.07.2015 року по 01.07.2017 року. 23.03.2018 року на рахунок позивача надійшло 72212,57 грн. в часткове погашення боргу ОСОБА_5 Станом на 23.03.2018 року заборгованість ОСОБА_5 перед ним становить 93218,08 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на його користь станом на 23.03.2018 року інфляційні втрати 6412,47грн.; 3 % річних від суми 93218,08 грн. у розмірі 2038,03 грн.; 20% річних від простроченої суми боргу 40000 грн. у розмірі 5830,14 грн., всього 14280,64 грн., а також упущену вигоду в сумі 137200 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вказує, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не навів мотивів відхилення наданих ним доказів. Не враховано, що постановою про закінчення виконавчого провадження № 49542760 від 03.10.2015 року, постановою про закінчення виконавчого провадження № 55416366, листом органу ДВС від 23.01.2018 року № 979 підтверджено, що кошти у розмірі 72575,45 грн. поступили на рахунок ОСОБА_4 від боржника ОСОБА_5 23 березня 2018 року. Тому позовні вимоги про стягнення коштів із боржника ОСОБА_5 станом на 23 березня 2018 року є законними. Розрахунок позовних вимог проводився у відповідності до відомостей, зазначених у цьому листі, - на суму заборгованості 93218,08 грн.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи; допустив порушення норм процесуального права та матеріального права, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Так, встановлено, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 15.09.2010 року укладено договір позики, за яким позивач передав ОСОБА_5 кошти в розмірі 40000 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3% річних в розмірі 1689,22 грн.; 20 % за прострочення виконання договору позики в розмірі 15978 грн. за період з 01.07.2015 року по 01.07.2017 року.

Згідно з постановою ВП № 51353954 від 28.03.2018 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом Кам'янець-Подільського міськрайонного суду № 2-1197/11 від 29.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 40000 грн. боргу у зв'язку з повним виконанням.

Згідно з постановою ВП № 49542760 від 03.10.2018 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом Кам'янець-Подільського міськрайонного суду № 676/5160/15-ц від 25.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 33637,46 грн. у зв'язку з повним виконанням.

Згідно з постановою ВП №55416366 від 03.10.2018 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом Кам'янець-Подільського міськрайонного суду № 676/607/17 від 13.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 19460,62 грн. боргу у зв'язку з повним виконанням.

23.03.2018 року ОСОБА_4 надійшло 72575,45 грн. на погашення боргу за виконавчими листами № 2-1197/11 від 29.06.2011 року, № 676/5160/15-ц від 25.11.2015 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що борг відповідача перед позивачем повністю погашений, тому за його відсутності відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат, 20 % річних, 3 % річних та упущеної вигоди.

Проте з таким висновком не можна погодитися у повному обсязі, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що згідно з пунктом 6 договору позики від 15.09.2010 року, укладеного між сторонами, у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

Отже, сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначили інший розмір процентів (20 %) за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо повернення 40000 грн. позики, відтак відсутні правові підстави для нарахування 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором позики не передбачено право позикодавця на стягнення упущеної вигоди внаслідок порушення грошового зобов'язання позичальником, відтак відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди в сумі 137200 грн.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові в частині стягнення упущеної вигоди та 3 % річних.

Водночас, правильно встановивши, що позика в сумі 40000 грн. повернута позивачу 23.03.2018 року, суд першої інстанції не врахував, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України, умови договору (пункт 6), позивач має право на отримання суми боргу за договором (40000 грн.) з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

Згідно з рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_4 20 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання договору позики за період з 01.07.2015 року по 01.07.2017 року.

Отже, підлягають стягненню 20 % річних від простроченої суми боргу за договором 40000 грн. за період з 01.07.2017 року по 22.03.2018 року, що складає 5808,22 грн.

Інфляційні втрати також підлягають стягненню за вказаний період, виходячи з суми боргу за договором позики 40000 грн., оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції нараховується на суму боргу за грошовим зобов'язанням і не може нараховуватися на вже нараховані за попередній період інфляційні втрати та нараховані на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції за даними Дежкомстату у лютому 2018 року відносно липня 2017 року складав 107,6 %.

Відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з липня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 3040 грн. (40000 грн. х 107,6 % - 40000 грн.)

Отже, з врахуванням наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (5,84 % від ціни позову) підлягають стягненню з відповідача на користь держави 221,09 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає по АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 (проживає по АДРЕСА_2) 20 % річних в сумі 5808,22 грн. та 3040 грн. інфляційних втрат.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає по АДРЕСА_1) 221,09 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 лютого 2019 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

О.І.Талалай