Р І Ш Е Н Н Я№ 127/27575/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

29 січня 2019 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,

секретар - Подоляк М.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

30.10.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

В позовній заяві зазначено, що з 18.02.2011 р. позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 р. розірвано.

У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю.

01.03.2016 р. відповідач ОСОБА_4 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та виїхав у невідомому напрямку, з того часу зв'язок позивача та дитини з відповідачем втрачено.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2016 р. з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання зазначеного вище рішення суду 17.01.2017 р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист №127/18522/16-ц, який перебуває на виконанні у Могилів-Подільському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області. Станом на 01.02.2018 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів складала 25548,39 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2018 р. відповідача ОСОБА_4 оголошено в розшук.

З 2016 р. відповідач життям дочки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, добровільної допомоги на її утримання не надає.

За зазначених вище обставин отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон позивач не в змозі, востаннє відмова у наданні згоди на виїзд дитини за кордон на відпочинок отримана позивачем у вересні 2018 р. (під час телефонної розмови з відповідачем).

Крім того, позивач зазначає, що дочка часто хворіє застудними захворюваннями, для профілактики яких необхідне періодичне перебування на морському узбережжі з характерними сприятливими кліматичними умовами, які є кращими за кордоном під час зимових та весняних канікул, тому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Арабської Республіки Єгипет та країн Шенгенської угоди в період з 25.12.2018 р. по 15.01.2019 р., та з 20.03.2019 р. по 03.04.2019 р., в супроводі матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4

08.11.2018 р. у даній справі відкрито провадження.

16.11.2018 р., до судового засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, в якій просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Арабської Республіки Єгипет та країн Шенгенської угоди в період з 25.12.2018 р. по 15.01.2019 р., та з 20.03.2019 р. по 03.04.2019 р., а також до Турецької Республіки та Іспанії з 15.06.2019 р. до 20.08.2019 р. в супроводі матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4

Ухвалою суду від 21.11.2018 р. зазначена вище уточнена позовна заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задоволити, надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала.

Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-АМ №199568, виданого 30.08.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3176. (а.с. 7)

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 р. у справі № 127/6801/13-ц.

Дочка сторін ОСОБА_6 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою МКП «Житлово-експлуатаційна контора №7» від 30.08.2016 р. №05-21/339. (а.с. 19)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2016 року №127/18552/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-9)

Згідно довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №35 Вінницької міської ради» від 10.10.2018 р. №15, ОСОБА_5 з 20.09.2016 р. по 31.08.2018 р. відвідувала Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад №35 Вінницької міської ради» та є випускницею групи №10. Дитина проживала разом з матір'ю. Вихованням дитини займається мати, вона відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті дитини і групи. Батько на брав участі у вихованні дитини не спілкувався з вихователями, не забирав дитину додому, не брав участі у батьківських зборах. В садочку жодного разу не був. (а.с. 17)

Відповідно до характеристики учениці 1-Б класу комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №4 ім. Д.І. Менделєєва Вінницької міської ради» ОСОБА_5 від 10.10.2018 р. №154, батько - ОСОБА_4 за час навчання дочки батьківські збори не відвідував, з класним керівником про успішність та поведінку дитини не спілкувався. (а.с. 18)

В період з 25.12.2018 р. по 15.01.2019 р., та з 20.03.2019 р. по 03.04.2019 р. позивач має намір забезпечити подорож дитини до Арабської Республіки Єгипет та країн Шенгенської угоди, а також до Турецької Республіки та Іспанії у період з 15.06.2019 р. до 20.08.2019 р.

Відповідач на звернення позивача згоди на виїзд дитини ОСОБА_5 за кордон не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходить з того, що відповідач не позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, а тому має право на здійснення своїх батьківських прав та виконання своїх батьківських обов'язків. Однак, суд зважує на те, що позбавлення можливості неповнолітньої дитини виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст.33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну.

Враховуючи зазначене вище, з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, розширення кругозору, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Арабської Республіки Єгипет та країн Шенгенської угоди в період з 20.03.2019 р. по 03.04.2019 р., а також до Турецької Республіки та Іспанії з 15.06.2019 р. до 20.08.2019 р. в супроводі матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 313 ЦК України,

ст.ст.141,153,157 СК України,

ст. ст. 4, 10, 76, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України суд,

ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, задовільнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Арабської Республіки Єгипет та країн Шенгенської угоди в період з 25.12.2018 р. по 15.01.2019 р., та з 20.03.2019 р. по 03.04.2019 р., а також до Турецької Республіки та Іспанії з 15.06.2019 р. до 20.08.2019 р. в супроводі матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2;

відповідач ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування);

третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місцезнаходження юридичної особи: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя Ю.В. Медяна