Справа № 1306/596/2012
Провадження № 6/442/9/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и в :

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся в суд із заявою про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання, виданого на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 24 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, Наум»як ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування вказаної заяви покликається на те, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції на даний час (Дрогобицький МРВ ГТУЮ у Львівській області) перебувало виконавче провадження №39720690, з виконання виконавчого листа № 1306/596/12, виданого 22.05.2012 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Виконавчий документ неодноразово предявлявся до виконання, про що свідчать відмітки на самому виконавчому листі, в останнє 13 вересня 2013 року.

24.11.2014 року державним виконавцем Фурдигою В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

АТ «УкрСиббанк» неодноразово звертався до виконавчої служби щодо ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження.

У вересні 2018 року, представнику банку було повідомлено про те, що виконавче провадження завершено у звязку з поверненням виконавчого документа стягувану та на вимогу представника банку таки надали постанову про повернення виконавчого документу разом з оригіналом виконавчого листа, що відбулося 31.10.2018 р. наручно відповідно у банку зареєстровано 01.11.2018 року.

Факт отримання банком постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та самого виконавчого листа у 2018 році підтверджується супровідним листом Дрогобицького міськрайонного відділу ГТУЮ у Львівській області за вих. №В8/09-13/19663 від 31.10.2018р.

Отже, стягувачем, незалежно від його волі, пропущений строк для предявлення виконавчого листа до виконання.

Вказані вище обставини позбавляють стягувача права на задоволення його законних вимог підтверджених рішенням суду.

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Заяву про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання підтримує.

Представник Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області та Наум»як ОСОБА_2, в судове засідання не з»явилися, причин неявки не повідомили, у відповідності до ч.3 ст. 433 ЦПК України її неявка, не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 1306/596/2012 від 24 лютого 2012 року, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, Наум»як ОСОБА_2 - задоволено та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1, Наумґяк ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» борг за Кредитним договором №0 від 21.03.2008р. в загальному розмірі 94626,52 (Дев'яносто чотири тисяч шістсот двадцять шість) доларів США 52 центи, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 756056,44 (сімсот п'ятдесят шість тисяч п'ятдесят шість) гривень 44 копійки та сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2823 грн., а всього 758879 (сімсот п»ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят дев»ять) гривень 44 копійки.

На виконання вказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом 22 травня 2015 року, видано виконавчий лист, який неодноразово пред»являвся до виконання, про що свідчать відмітки у виконавчому листі.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Значення обов'язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі "Деркач та Палек проти України" (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-11, c. 510, n.40).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. З ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження.

Матеріалами справи встановлено, що 24.11.2014 року державним виконавцем Фурдигою В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак як вбачається із супровідного листа Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області (а.с. 80), така постанова разом із оригіналом виконавчого листа, була повернута стягувачу 31.10.2018 року.

Відповідно д ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З виконавчого листа № 1306/596/12, вбачається, що строк пред»явлення виконавчого листа до виконання до 09 березня 2013 року.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Слід зазначити, що перелік причин, які можна вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

З наведених вище обставин, суд вважає обгрунтованою заяву стятувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документ до виконання, оскільки стягувач пропустив строк з об»єктивних причин, які не залежали від його волі.

Крім того рішення Дрогобицького міськрайонного суду так і не виконано, відтак зазначені обставини у їх сукупності дають можливість суду зробити висновки про поважність причини пропуску строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання задоволити.

Поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 1306/596/12, виданого 22.05.2012 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 21.03.2008 р. в розмірі 94 626,52 дол. США 52 центи, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 756 056 гривень 44 копійки та сплачений судовий збір в сумі 2 823 грн., а всього 758 879,44 грн.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.В. Крамар