Справа № 450/4285/18 Провадження № 2/450/760/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

за участю секретаря судових засідань Лаба С. П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за позивачкою як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 : право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г кооперативу Нижньобілківський, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що числиться за ОСОБА_3 згідно сертифікату НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №19 від 20.02.19998р.; право власності на земельну ділянку площею 1,9479 га. (діл. 1 пл. 1,5896 га., діл. 2 пл. 0,3583 га.) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, та належала ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003р; право власності на житловий будинок (будинковолодіння) АДРЕСА_1 , що числиться за ОСОБА_2 згідно з довідкою Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 . помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що 18.05.2006р. виконкомом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №15 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 20.08.2001р. виконкомом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №29 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

Після смерті батьків відкрилась спадщина в склад якої увійшли: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г кооперативу Нижньобілківський, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що числиться за ОСОБА_3 згідно сертифікату НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №19 від 20.02.19998р.; земельна ділянка площею 1,9479 га. (діл. 1 пл. 1,5896 га., діл. 2 пл. 0,3583 га.) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, та належала ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003р. та житловий будинок (будинковолодіння) АДРЕСА_1 , що числиться за ОСОБА_2 згідно довідки Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області.

За життя батьки майном не розпорядились, їх майна повинно відбуватись за законом. Позивачка проживала на момент смерті спадкодавця разом із ним, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, а тому вважаюсь такою, що прийняла спадщину. Однак на даний час визнання права власності на спадкове майно неможливе, оскільки спадкодавцем втрачені оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме державні акти на земельні ділянки, що в свою чергу унеможливлює забезпечення мого права на спадкове майно в позасудовому порядку, та змушує мене звернутись в суд задля захисту своїх законних прав та інтересів.

Окрім цього згідно свідоцтва про народження позивача у ньому невірно зазначено анкетні дані, а саме: замість ОСОБА_13 записано ОСОБА_6 , що в свою чергу також свідчить про неможливість захисту своїх спадкових прав в позасудовому порядку, так як в даному випадку необхідно встановлення факту родинних зв`язків задля оформлення права на спадкове майно.

27.02.2019 року провадження у справі відкрито.

05.04.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак сільським головою ОСОБА_7 було подано заяву, в якій останній просить суд розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 02.10.2019 року, що належить позивачці у справі вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_8 , батьками якої вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , прізвище якої з « ОСОБА_9 » змінено на « ОСОБА_10 » внаслідок укладення шлюбу зі ОСОБА_11 06.10.1979 року, згідно з копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_6 , наявної в матеріалах справи, копій довідок Верхньобілківської сільської ради від 06.02.2018 року № 96 та № 98, вбачається, що ім`я позивачки зазначено « ОСОБА_12 ».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, судом встановлено, що спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 20.08.2001 року виконкомом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №29 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що 18.05.2006р. виконкомом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №15 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що після смерті батьків позивачки відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г кооперативу Нижньобілківський, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що числиться за ОСОБА_3 згідно сертифікату НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №19 від 20.02.19998р.; право власності на земельну ділянку площею 1,9479 га. (діл. 1 пл. 1,5896 га., діл. 2 пл. 0,3583 га.) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, та належала ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003р. та житловий будинок (будинковолодіння) АДРЕСА_1 , що числиться за ОСОБА_2 згідно з погосподарськими книгами Верхньобілківської сільської ради, відповідно до довідки Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області № 98 від 06.02.2018 року.

В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування зазначено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Отже, ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який має намір успадкувати позивач.

Встановлено, що за життя спадкодавці батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майном не розпорядились заповітів не склали, спадкові справи після їх смерті не заводилися, що вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді Пустомитівської державної нотаріальної контори № 419/01-16 від 27.06.2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

Згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області від 06.02.2018 року № 97, спадкоємці першої черги ОСОБА_2 чоловік спадкодавці та позивачка у справі ОСОБА_1 її дочка проживали та були зареєстровані на момент смерті ОСОБА_3 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області від 06.02.2018 року № 96 позивачка у справі ОСОБА_1 спадкоємиця першої черги після смерті батька, проживала та була зареєстрована на момент смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що позивач позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на частину спадкового майна, зокрема на належний ОСОБА_2 житловий будинок, батько позивачки не виготовив правовстановлюючих документів за життя, а оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачено спадкодавцем.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, однак останній не оформив на нього у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів та житловий будинок, а оригінали правовстановлюючих документів, а саме державні акти на земельні ділянки втрачено, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майном, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позов задоволити, при цьому таке рішення суду в користь позивача не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивача на прийняття належної йому спадщини у позасудовому порядку є не можливою, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 64, 76-83, 200, 247, 258, 315 ЦПК України, ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, 328, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г кооперативу Нижньобілківський, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що числиться за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з сертифікатом НОМЕР_1 , виданим на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №19 від 20.02.19998 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 1,9479 га. (діл. 1 пл. 1,5896 га., діл. 2 пл. 0,3583 га.) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, що числиться за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування право власності на житловий будинок (будинковолодіння) АДРЕСА_1 , що числиться за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з погосподарськими книгами Верхньобілківської сільської ради, відповідно до довідки Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області № 98 від 06.02.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2019 року.

СуддяІ. І. Мельничук