КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 754/14295/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Клочко І.В.

05 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритуальний дім «СПОКІЙ», ОСОБА_3 про заборону здійснення господарської діяльності з надання ритуальних послуг на території домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом та з урахуванням зміни позовних вимог просив заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3 використовувати житлове домоволодіння по АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням для зберігання трупів, проведення прощальних церемоній; стягнути з ОСОБА_2, ТОВ «Ритуальний дім «СПОКІЙ», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. та 352,40 грн.

Також у жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зобов'язання відповідачів на час розгляду справи призупинити використання житлового домоволодіння не за цільовим призначенням, а саме для зберігання трупів та проведення прощальних церемоній по АДРЕСА_1.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, заяву про забезпечення позову задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2353/2019
Зазначає, що не дотримання відповідачами Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» може вплинути на санітарне та епідемічне благополуччя жителів м. Києва, а невжиття заходів забезпечення може призвести до зараження землі, ґрунтових вод.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін. Зазначили, що не надано доказів щодо зберігання трупів відповідачами у нежитловому приміщені та договір оренди не продовжено та новий не укладено і жодної господарської діяльності власником чи третьою особою не здійснюється.

У судовому засіданні ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

ТОВ «Ритуальний дім «СПОКІЙ» свого представника в судове засідання не направило, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем заходи забезпечення позову, за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що є недопустимим.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом та з урахуванням зміни позовних вимог просив заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3 використовувати житлове домоволодіння по АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням для зберігання трупів, проведення прощальних церемоній; стягнути з ОСОБА_2, ТОВ «Ритуальний дім «СПОКІЙ», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. та 352,40 грн. (а. с.1-7).

Також у жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зобов'язання відповідачів на час розгляду справи призупинити використання житлового домоволодіння не за цільовим призначенням, а саме для зберігання трупів та проведення прощальних церемоній по АДРЕСА_1 (а. с. 9-13).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом при ухваленні позитивного рішення. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Невжиття даних заходів може призвести до зараження землі, ґрунтових вод, а також утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

ОСОБА_1, звернувся із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовував можливими недобросовісними діями із боку відповідача та необхідністю забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підтвердження своїх вимог про необхідність забезпечення позову саме вищевказаним способом, позивачем надано до суду документи щодо здійснення відповідачами відповідної діяльності (а. с. 74-117).

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору є немайновий спір щодо заборони здійснення господарської діяльності з надання ритуальних послуг на території домоволодіння.

Враховуючи обставини справи, їх специфіку, з метою ефективного забезпечення вимог позивача, та недопущення порушення прав відповідачів колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового застосування заходів забезпечення позову заявлених позивачем.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, передчасно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, не в повному обсязі з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків внаслідок чого колегія суддів вважає , що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Вирішуючи заяву позивача по суті, колегія суддів, враховуючи вищевикладене, розумність, обґрунтованість та адекватність заявлених вимог щодо забезпечення позову, вважає за можливе забезпечити позов, шляхом зобов'язання ОСОБА_2, ТОВ «Ритуальний дім «СПОКІЙ», ОСОБА_3 призупинити використання домоволодіння по АДРЕСА_1 для зберігання трупів людей.

При цьому, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує ту обставину, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідачі заперечували щодо здійснення ними діяльності по зберіганню трупів людей у домоволодінні по АДРЕСА_1 і відтак вказана заборона ніяким чином не може вплинути на підприємницьку діяльність відповідачів, яка пов'язана з вищезгаданим бізнесом.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ритуальний дім «СПОКІЙ», ОСОБА_3 призупинити використання житлового домоволодіння по АДРЕСА_1 для зберігання трупів людей.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

Н.В.Поліщук