УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Андрющенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова заяву адвоката Кулабухова Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Київський районний відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу про визнання договору позики частково недійсним, про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява адвоката Кулабухова О.В, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, а саме виконавчого листа № 2018/15050/2012, виданий Київським районним судом м. Харкова на підставі Рішення від 06.11.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу про визнання договору позики частково недійсним.

В обґрунтування заяви посилається на те, що іпотекодержателем було здійснено позасудове врегулювання (право власності на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до іпотекодержателя на підставі Договором про відступлення права вимоги), жодних застережень щодо можливості іпотекодержателя здійснити позасудове врегулювання та одночасно стягувати суму заборгованості (за Договором позики) з боржника, Договорами не визначено, вимоги іпотекодержателя про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчих листів № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13 заборгованостей за Договором позики, є недійсними.

Отже, стягнення за вищевказаними виконавчими листами порушує право ОСОБА_1 на володіння майном. З огляду на повну відсутність обов`язку боржника, незаконність та безпідставність вимог про стягнення з ОСОБА_1 відповідних сум заборгованості за Договором позики після здійснення позасудового врегулювання, виконавчі листи № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13 є такими, що не підлягають виконанню.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати заяву у його відсутність, підтримав подану заяву.

ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати заяву у його відсутність, при розгляді заяви покладався на розсуд суду.

Представник Київського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, про причини не явки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 (залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.03.2014) у справі № 2018/15050 позов ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики 15 травня 2009 року в розмірі 342873 (триста сорок дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 60 коп., сплачений судовий збір в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн.

На підставі вказаного рішення, Київським районним судом м.

Харкова 07.04.2014 було видано виконавчий лист № 2018/15050/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 15 травня 2009 року в розмірі 342873 (триста сорок дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 60 коп., сплаченого судового збору в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. У зв`язку із пред`явленням виконавчого листа № 2018/15050/2012 від 07.04.2014 до виконання, Київським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області було відкрито виконавче провадження № 43093678.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 у справі № 640/20470/13-ц позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проценти за користування неповернутою частиною коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США, що складає 28185,41 грн., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від 15 травня 2009 року в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127750 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1469,90.

На підставі вказаного рішення, Київським районним судом м.

Харкова 09.10.2014 було видано виконавчий лист № 640/20470/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 процентів за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США що складає 28 185,41 грн., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750 грн. У зв`язку із пред`явленням виконавчого листа № 640/20470/13-ц від 09.10.2014 до виконання, Київським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області було відкрито виконавче провадження № 45600961.

Вказані вище виконавчі листи № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13-ц є такими, що не підлягають виконанню, з огляду на наступні обставини та норми права.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики від 15.05.2009 за реєстровим № 1909 (далі Договір позики) та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009 за реєстровим № 1911 (далі Договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Рішення суду, на виконання яких видані виконавчі листи № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13, стосуються стягнення заборгованості за Договором позики (основне зобов`язання).

Відповідно до наданого ОСОБА_1 повідомлення «про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення права вимоги за іпотечним договором» від 24.06.2016, первісний кредитор (первісний позикодавець, первісний іпотекодержатель) ОСОБА_2 відступив своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 15.05.2009 за реєстровим № 1909 із ОСОБА_1 (боржником, позичальником) договором позики, а також своє право як іпотекодержателя за укладеним ним 15.05.2009 за реєстровим № 1911 із ОСОБА_1 (іпотекодавцем) договором про задоволення вимог іпотекодержателя та, відповідно, за викладеним в його тексті іпотечним договором, новому кредитору (новому позикодавцеві, новому іподекодержателю) ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 17.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. та зареєстрованого нею в реєстрі за № 873 (далі Договір про відступлення права вимоги).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 стало відомо, що 20 жовтня 2016 року на підставі Договору про відступлення права вимоги за ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною було зареєстровано право власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оскільки іпотекодержателем було здійснено позасудове врегулювання (право власності на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до іпотекодержателя на підставі Договором про відступлення права вимоги), жодних застережень щодо можливості іпотекодержателя здійснити позасудове врегулювання та одночасно стягувати суму заборгованості (за Договором позики) з боржника, Договорами не визначено, вимоги іпотекодержателя про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчих листів № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13 заборгованостей за Договором позики, є недійсними.

Отже, стягнення за вищевказаними виконавчими листами здійснюється в порушення положень абз. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та порушує право ОСОБА_1 на мирне володіння майном, гарантоване положеннями ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з огляду на повну відсутність обов`язку боржника, безпідставність вимог про стягнення з ОСОБА_1 відповідних сум заборгованості за Договором позики після здійснення позасудового врегулювання, виконавчі листи № 2018/15050/2012 і № 640/20470/13 є такими, що не підлягають виконанню. А тому заява підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Кулабухова Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист № 2018/15050/2012, виданий Київським районним судом м. Харкова 07.04.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 15 травня 2009 року в розмірі 342873 (триста сорок дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 60 коп., таким, що не

підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її виготовлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Божко В.В.