ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/482/19 Справа № 199/1069/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 лютого 2017 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором, що складається з тіла кредиту в розмірі 9177,56 доларів США а також судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року у позовних вимогах ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок позивача (а.с.162-163).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ ПриватБанк, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ ПриватБанк задовольнити. Судові витрати покласти на відповідачів (а.с.168-170).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 98354-cred, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 12600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 05.11.2010 року.

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 07.11.2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладені договори поруки №98354-2 та №98354-3, відповідно до умов якого останні поручилися за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань по кредитному договору.

Як зазначає позивач у своєму позові, станом на 24.11.2016 року заборгованість позичальника перед банком становить:

- заборгованість за кредитом 9177,56 доларів США.,

- заборгованість по відсоткам 32639,50 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2010 року по цивільній справі № 2-10744/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від № 98354-cred від 07.11.2007 року в розмірі 12695,30 доларів США. Рішення набрало законної сили.

Судом першої інстанції були досліджені матеріали вказаної цивільної справи та встановлено, що згідно позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість і за кредитним договором № 98354-cred від 07.11.2007 року в розмірі 12695,30 доларів США, яка складається з: тіла кредиту в розмірі 9177,56 доларів США, 2883,45 долари США проценти за користування кредитом, 31,24 долари США штраф (фіксована частина),603,05 долари США штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спір між сторонами щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором від № 98354-cred від 07.11.2007 року вже вирішено між сторонами в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Банк посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому Банк просив стягнути 9177, 56 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту).

Про інші суми позивачем не зазначалося, у звязку з чим, є безпідставні доводи апеляційної скарги, що позивач просив стягнути заборгованість по відсоткам станом на 24.11.2016 року.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що вказану сума заборгованості складається із донарахованих відсотків та пені за інші періоди, оскільки по-перше, із долучених розрахунків Банку неможливо встановити за який саме період та в якому порядку нараховувались відсотки за користування кредитом та пеня; по-друге, предметом позову, який визначений ПАТ КБ «ПриватБанк», є саме - частина тіла кредиту, а не нараховані відсотки за користування кредитними коштами після ухвалення судового рішення від 01.10.2010 року.

Колегія суддів зауважує, навіть якщо вважати, що предметом позову є не частина тіла кредиту, а відсотки, нараховані за період часу після ухвалення рішення суду від 01.10.2010 року, то така вимога теж не підлягала задоволенню, оскільки це суперечить висновку ОСОБА_6 Верховного Суду, висловленому в постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, із змісту якого вбачається, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, оскільки позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: