Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 199/5284/15-ц

провадження № 61-22461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, приватне підприємство «Юридична фірма «Супрема Лекс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору та відшкодування завданої внаслідок злочину шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі письмового договору про надання правової допомоги від 25 травня 2012 року (меморандуму), укладеного між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Юридична фірма «Супрема Лекс» (далі - ПП «Супрема Лекс») в особі директора ОСОБА_4, вона передала йому грошові кошти, а саме: 25 травня 2012 року ОСОБА_4 отримав 1 500,00 євро та 1 000,00 дол. США; 07 червня 2012 року - 2 500,00 дол. США та 19 червня 2012 року - 1 000,00 дол. США.

Правова допомога була спрямована на визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою на АДРЕСА_1). 19 червня 2012 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2012 року, яким позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені

У 2015 році позивачу після звернення до реєстраційної служби стало відомо, що в рішенні суду першої інстанції від 18 червня 2012 року відсутній номер справи та провадження, а також відмітка про те, що вказане рішення не оскаржувалось та набрало чинності. З метою усунення зазначених недоліків ОСОБА_3 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де їй було повідомлено, що у провадженні суду така справа не перебувала, вказане рішення не ухвалювалось, а підписи не відповідають підписам осіб, вказаних в рішенні.

08 червня 2015 року на підставі заяви позивача до Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0000663 з приводу шахрайських дій з боку ОСОБА_4

Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду на загальну суму 4 500,00 дол. США та 1 500,00 євро, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, а також розірвати договір про надання правової допомоги від 25 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс».

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2016 року до участі у справі залучено ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» як співвідповідача.

У листопаді 2016 року ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» звернулось із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним меморандуму про співробітництво та взаємодію від 25 травня 2012 року, укладеного між ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» та ОСОБА_3

Зустрічний позов мотивований тим, що при укладенні цього меморандуму були порушені норми законодавства України - частини перша, третя статті 203 та частина друга статті 207 ЦК України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року у складі судді Якименко Л. Г. позовОСОБА_3 задоволено частково.

Договір (меморандум) про співробітництво та взаємодію, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» в особі директора ОСОБА_4, від 25 травня 2012 року розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1 500,00 євро, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 41 310,00 грн, та 4 500,00 дол. США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 118 620,00 грн, а всього 159 930,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 1 599,30 грн судового збору на користь держави.

ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» в задоволенні позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доведеним є факт спричинення позивачу ОСОБА_3 протиправними діями відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 159 930,00 грн, яка відповідно до статті 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не доведені.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 500,00 євро, що еквівалентно 41 310,00 грн, та грошових коштів у розмірі 4 500,00 дол. США, що еквівалентно 118 620,00 грн, а всього 159 930,00 грн скасовано та відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що наявна в матеріалах справи розписка щодо оплати ОСОБА_3 правової допомоги не містить в собі жодних належних реквізитів (назва документа, найменування сплачених послуг, розшифровки прізвища та ініціалів одержувача) на підтвердження факту отримання таких коштів ОСОБА_4 саме за супровід проекту, передбаченого меморандумом від 25 травня 2012 року. Розписка містить тільки дату, підпис і суму коштів в іноземній валюті, тоді як оплата послуг правової допомоги за меморандумом від 25 травня 2012 року передбачає сплату в національній валюті в розмірі 52 000,00 грн. У матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, яким би було доведено в законному порядку вину чи протиправні дії ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_4 не заперечував свого підпису на меморандумі від 25 травня 2012 року та написання розписки про отримання коштів; суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки розписці, яка виконана на самому меморандумі.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Суд установив, що ОСОБА_3 на праві власності належала частина домоволодіння № АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1992 року та змішаного договору, який включає умови договору про визначення часток та договору дарування 2/3 частин квартири № 1 домоволодіння № АДРЕСА_1 (а. с. 113, 114).

Відповідно до технічного паспорта, складеного 18 квітня 2012 року комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, до складу домоволодіння № АДРЕСА_1 входили самочинно збудовані будівлі та споруди, питання про визнання права власності на які громадяни вирішували в судовому порядку, а також змінився розмір часток співвласників (а.с.118-119, 120-126).

25 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» в особі директора ОСОБА_4 був укладений меморандум про співробітництво та взаємодію, відповідно до пункту 2.1 якого ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» як виконавець за договором, мало забезпечувати юридичний супровід проекту, спрямованого на визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Текст меморандуму від 25 травня 2012 року був складений та запропонований відповідачем ОСОБА_4, який має юридичну освіту, про що у судовому засіданні він не заперечував.

Згідно з пунктом 4.1 цього договору меморандум набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання учасниками своїх зобов'язань (а. с. 8, 9).

Факт підписання меморандуму від 25 травня 2012 року саме позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був визнаний сторонами у справі, а тому в порядку статті 61 ЦПК України 2004 року є визнаною обставиною і не підлягає доказуванню.

Відповідно до розділу 2 статуту ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» (а.с. 144-155) в редакції, яка діяла станом на час підписання меморандуму від 25 травня 2012 року, предметом діяльності підприємства є надання всього спектра юридичної практики та юридичних послуг і здійснення іншої діяльності (а. с. 145).

Згідно з умовами меморандуму від 25 травня 2012 року його сторонами є «клієнт» в особі позивача ОСОБА_3, та «виконавець» в особі директора ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» ОСОБА_4 Також розділом 3 меморандуму передбачена плата за послуги у визначеному сторонами розмірі, яку має сплатити «клієнт».

Умовами пункту 3.1.1 меморандуму від 25 травня 2012 року передбачений обов'язок «клієнта» оплатити послуги «виконавця» у розмірі 52 000,00 грн.

Відмовляючи у стягненні коштів з ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявна в матеріалах справи розписка щодо оплати ОСОБА_3 послуг правової допомоги не містить в собі жодних належних реквізитів на підтвердження факту отримання таких коштів ОСОБА_4 саме за супровід проекту, спрямованого на визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 оскільки з її змісту неможливо встановити, хто саме отримав кошти та за що. Розписка містить тільки дату, підпис та розмір коштів в іноземній валюті, тоді як оплата послуг правової допомоги за меморандумом від 25 травня 2012 року передбачає сплату в національній валюті в розмірі 52 000,00 грн. Пунктом 3.2.2 спірного меморандуму передбачено, що виконавець виставляє клієнту рахунки, і сплата за рахунком здійснюється після отримання рахунка та підписання акта прийому-передачі послуг, і в будь-якому разі не пізніше ніж протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання, якщо інші строки сплати не визначені сторонами в завданні або акті прийому-передачі послуг. Будь-яких актів прийому-передачі позивач надала. У матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, яким би було доведено в законному порядку вину чи протиправні дії ОСОБА_4

Такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими та свідчать про неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 208 ЦК України укладений між сторонами договір мав бути вчинений в письмовій формі.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції встановив, що грошові кошти в розмірі 4 500,00 дол. США та 1 500,00 євро сплачені ОСОБА_3 готівкою та отримані безпосередньо відповідачем ОСОБА_4, що підтверджується власноручно виконаними відповідачем розписками на оригінальному екземплярі меморандуму від 25 травня 2012 року.

Факти отримання грошей у розмірі 1 500,00 євро та 1 000,00 дол. США 25 травня 2012 року, 2 500,00 дол. США - 07 червня 2012 року та 1 000,00 дол. США - 19 червня 2012 року, а також особистого виконання та справжності розписок про отримання грошей підтвердив відповідач ОСОБА_4 у судових засіданнях, що відповідно до статті 61 ЦПК України 2004 року є визнаною обставиною та не підлягає доказуванню.

ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» в особі директора ОСОБА_6 також підтвердив відсутність надходження на розрахунковий рахунок ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» коштів у розмірі, зазначеному в пункті 3.1.1 меморандуму від 25 травня 2012 року.

Згідно з курсом валют станом на період з 25 травня до 19 червня 2012 року 4 500,00 дол. становило 35 955,00 грн, а 1 500,00 євро - 15 045,00 грн, що разом становить 51 000 грн.

Враховувавши непослідовність пояснень відповідача ОСОБА_4, наданих ним у судових засіданнях стосовно підстав виконання ним розписок про отримання грошей у сумі 4 500,00 дол. США та 1 500,00 євро, суд першої інстанції дійшов висновку, що гроші він отримував не за договором як директор, а як фізична особа.

Відповідно до рішення про відмову в державній реєстрації прав від 20 серпня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію свого права на нерухоме майно згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2012 року, у чому їй було відмовлено.

Згідно з результатами перевірки електронної бази даних у цивільних справах цивільна справа за позовом ОСОБА_3 у провадженні Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська в період з 25 травня до 01 липня 2012 року не перебувала (а. с. 130).

Відповідно до листа слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 28 квітня 2015 року у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 про вчинення стосовно неї шахрайських дій директором ПП «Юридична фірма «Супрема Лекс» ОСОБА_4 (а. с. 40).

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт спричинення позивачу ОСОБА_3 протиправними діями відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 159 930,00 грн, яка відповідно до статті 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року скасувати.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 500,00 євро, що еквівалентно 41 310,00 грн, та грошових коштів у розмірі 4 500,00 дол. США, що еквівалентно 118 620,00 грн, всього 159 930,00 грн залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик