Дата документу 12.12.2019
Справа № 320/7110/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Купавської Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому він просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 29 серпня 2007 року у розмірі 15993 грн. 12 коп. та витрати по сплаті судового збору. При цьому, він зазначає, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 29.08.2007, згідно якої одержала від позивача кредит на суму 2200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 24.06.2018 становить: заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 8264 грн. 59 коп., 7600 грн. 48 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 737 грн. 77 коп. штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 15.10.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та відзиву на позовну заяву.

Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позов не визнає оскільки розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, сума боргу не доведена та позивачем пропущений строк позовної давності по стягненню суми боргу за карткою «універсальна» від 2007 року. Банком не долучено доказів пролонгації картки, а видані пізніше картки відрізняються між собою умовами користування, термінами дії і не є продовженням старого кредиту, а є новим кредитом.

Від позивача у встановлений судом строк надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідачка за кредитним договором від 29.08.2007 отримувала картки зі строком перевипущеної картки до останнього дня 09.2022 року, а отже банком строк звернення до суду не пропущений. Також, банком долучена виписка з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції з картковим рахунком (з визначенням дати проведеної операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції), тоді як відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунку не надано, судово-економічну експертизу не призначено.

28.01.2019 позивач уточнив позовну заяву та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.08.2007, яка станом на 10.01.2019 складає 25605 грн. 83 коп., з яких: 5965 грн. 83 коп. - тіло кредиту, 2815 грн. 04 коп. - проценти за користування кредитом, 15129 грн. 44 коп. - пеня, 500 грн. - штраф, 1195 грн. 52 коп. - штраф (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1762 грн.

Від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заву, яку він не визнає, оскільки розрахунок банку не відповідає фактичним даним, наведеним у позові, не обґрунтовано виникнення заборгованості по тілу кредиту у 6000 грн., тоді як в первинному позові тіло кредиту було відсутнє, зменшення відсотків, тоді як нею не вносилась сума на погашення кредиту, а також збільшення розміру пені за 6 місяців на 7528,96 грн. Крім того, банк не долучив доказів отримання кредиту за первісним позовом в сумі 2200 грн., а за уточненим позовом 6000 грн. Крім того, відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності по стягненню суми боргу за карткою «універсальна» від 2007 року. Банком не долучено доказів пролонгації картки, а видані пізніше картки відрізняються між собою умовами користування, термінами дії і не є продовженням старого кредиту, а є новим кредитом.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якому він зазначає, що при подачі до суду первісного позову розрахунок заборгованості був викладений некоректно, а тому, просить вважати вірним розрахунок, викладений в уточненій позовній заяві. Також, за кредитним договором від 29.08.2007 відповідачка отримала кредит у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 зі строком дії до 08.2015 року. В подальшому відповідачка 02.08.2011 пройшла повторну ідентифікацію, а тому при перевипуску карток підписання нової анкети-заяви не потрібно. Отримання перевипущених карток підтверджується фотографіями клієнта із карткою, а користування коштами випискою по рахунку. Тому, позивач вважає, що банком не пропущений строк позовної давності, а сам відповідач не довів відсутність заборгованості та виконання умов договору, тому просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача заперечення на відповідь на відзив не надходили.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 та 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи 29.08.2007 відповідачем підписано заяву на оформлення кредиту в Приватбанку. При її підписанні відповідач підтвердив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Цього ж дня відповідач отримала платіжну картку № НОМЕР_1 , бажаний кредитний ліміт в заяві зазначено 2200 грн. /а.с.13 зворот/.

Банк посилається на те, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка за уточненим розрахунком позивача станом на 10.01.2019 складає 25605 грн. 83 коп., з яких: 5965 грн. 83 коп. - тіло кредиту, 2815 грн. 04 коп. - проценти за користування кредитом, 15129 грн. 44 коп. - пеня, 500 грн. - штраф, 1195 грн. 52 коп. - штраф (процентна складова).

При цьому, в первісному позові позивач вказував зовсім іншу заборгованість. І, більш того, борг за тілом кредиту був відсутній.

У зв`язку з цим у суду виникають сумніви щодо правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Тим більше, що цей розрахунок не детальний, а зроблений в автоматизованому порядку, без розкриття методики розрахунку, що позбавляє суд можливості перевірити його правильність.

За вимогами статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач заявив про застосування позовної давності, мотивуючи це тим, що строк дії картки закінчився в серпні 2011 року, а з позовом банк звернувся до суду із пропуском строку звернення.

В своїх відзивах банк посилається на те, що ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_1 із строком дії до серпня 2015 року, але доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Відповідач стверджує, що строк дії картки до серпня 2011 року.

В судовому засіданні об`єктивно встановити кінцевий строк дії платіжної картки, яка була надана відповідачу неможливо, оскільки в заяві на оформлення кредиту, що укладена з відповідачем строк її дії не зазначено, а надана позивачем суду фотокартка з якої вбачається, що відповідач отримує картку Приватбанку неякісна. Згідно Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк дії картки вказується на лицьовій стороні (п.п. 2.1.1.2.11 Умов). Але, суд не може зробити висновок про те, який номер картки та який строк її дії, що є істотними умовами договору.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-14 цс від 19.03.2014.

АТ КБ «Приватбанк» надано довідку, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №б/н від 29.08.2007 отримала наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2022 року /а.с.82/. А отже, позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений.

Згідно пункту 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг при перевипуску карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку.

Разом з тим, банком не надано доказів на підтвердження того, що картка перевипускалася і до закінчення строку її дії відповідач зверталася до банку із заявою про перевипуск карти.

В матеріалах справи наявна копія заяви позичальника ОСОБА_1 , де вказано, що банк надав їй кредитну картку саме за номером 236979 /а.с.13/, що не заперечувалось і самою відповідачкою, а тому, довідка банку про перевипуск картки до останнього дня 09.2022 року (а.с.82) та посилання позивача на те, що строк позовної давності ним не пропущено, до уваги не приймаються, оскільки іншими належними та допустимими доказами даний факт не підтверджується.

Факт отримання відповідачем кредитної картки, а саме: № НОМЕР_1 , був визнаний останньою, але строк її дії закінчився у серпі 2013 року, а видані пізніше картки є новим кредитом.

Надана банком виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 оформлена неналежним чином, оскільки в ній не зазначено прізвища посадової особи, яка має право її складати та печатки банку, а відтак вона не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До позову позивач додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача з зазначенням того, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні.

За приписами статей ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки банк звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 30.08.2018, тобто після спливу строку позовної давності, належних доказів продовження терміну виконання зобов`язання картки суду не надав, тому, в позові необхідно відмовити.

Так як сплив строк позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13, 81, 89, 141,247, 258, 264-265, 352-356 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: