ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2627/19 Справа № 211/5047/17 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 05 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Гринем Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 05 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» (надалі ТОВ «ОПТТОРГ-15» ) про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що наказом №466-к від 30.05.2017 року її було прийнято на посаду заступника начальника керуючого магазину «Делві №56» м. Кривий Ріг, хоча працювала та писала заяву з 08.05.2017 року. Наказом №963-к від 26.09.2017 року була звільнена з займаної посади у звязку із втратою довіри. Вказане звільнення проведене на підставі п.2 ст. 41 КЗпП вважає необґрунтованим, оскільки з 28.08.2017 року по 06.10.2017 року вона перебувала на лікарняному. Після виходу з лікарняного, 06.10.2017 року, нею були надані листки непрацездатності, однак відповідач відмовився їх прийняти, лише видав трудову книжку і повідомив, що її звільнено у звязку із втратою довіря. Їй не було розяснено, що саме стало підставою для втрати довіри. 13.10.2017 року нею були відправлені цінним листом з описом вкладення заяви про оплату листків непрацездатності та про видачу копії документів відносно її прийняття та звільнення з посади заступника начальника керуючого магазину «Делві №56» м. Кривий Ріг. У добровільному порядку відповідач не бажає поновлювати її на посаді, тому просить суд: поновити її на роботі та виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 05 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ №963-к ТОВ «ОПТТОРГ-15» від 26 вересня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керуючого магазину «Делві №56» м. Кривий Ріг. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника керуючого магазину «Делві №56» м. Кривий Ріг. Стягнуто з ТОВ «ОПТТОРГ-15» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42107,04 грн. без утримання податків та платежів. Стягнуто з ТОВ «ОПТТОРГ-15» на користь держави судовий збір у розмірі 640

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ТОВ «ОПТТОРГ-15» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач під час перебування на лікарняному нікого з керівництва чи відділу кадрів не повідомляла. Надані позивачем листки непрацездатності мають значну кількість недоліків, тому були повернуті на адресу позивача для їх усунення, після їх виправлення не були надані. Вважають, що звільнення відбулось із дотриманням вимог законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що згідно наказу №466-к Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» від 30.05.2017 р. ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 31.05.2017 року на посаду заступника керуючого магазином з 40 годинним робочим тижнем, з яким вона була ознайомлена 30.05.2017 року (а.с.42).

31.05.2017 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» та працівником магазина Делві №56 м. Кривий Ріг ОСОБА_1 було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 53).

Наказом ТОВ «ОПТТОРГ-15» від 18.08.2017 року «Про проведення позапланової інвентаризації товару на магазині» було призначено проведення позапланової комісійної інвентаризації товарних залишків на магазині «Делві №56» ТОВ «ОПТТОРГ-15», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 43/5 за період з 11.06.2017 р. по 20.08.2017 року за участю матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 (а.с. 54).

ОСОБА_2 з протоколом від 21.08.2018 року «Про результати комісійної позапланової інвентаризації» Магазину «Делві №56 ТОВ «ОПТТОРГ-15» було виявлено нестачу товару на загальну суму без ПДВ 50 938,70 грн., матеріально-відповідальна особа відмовилась від надання пояснень з приводу причин виявленої нестачі. (а.с. 75)

Актами керуючої магазином ТОВ «ОПТТОРГ-15» ОСОБА_3 складались акти про відсутність на робочому місці Позивача без поважних причини, причин відсутності не повідомила, будь-якої інформації про причини і можливі терміни відсутності через третіх осіб не надала (а.с. 76-100). 26.09.2017 року керуючою магазином ОСОБА_3 була складена доповідна записка про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 29.08.2017 р. по 26.09.2017 р., причини відсутності не повідомляла (а.с.101).

Після чого, наказом №963-к від 26 вересня 2017 року про припинення трудового договору (контракту) Позивача було звільнено з посади заступника керуючого магазином «Делві №56» Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 43/5 на підставі п.2 ст. 41 КЗпП у звязку із втратою довіри (а.с. 102)

У звязку із відсутністю працівника на робочому місці Відповідачем було направлено лист з проханням зявитись до ТОВ «ОПТТОРГ» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 5д для ознайомлення з відповідними наказами (у тому числі з наказом про звільнення), для отримання нарахованої заробітної плати через касу підприємства, для надання пояснень, як матеріально-відповідальної особи з приводу виявленої в результаті проведеної інвентаризації нестачі товару (а.с. 103, 104).

ОСОБА_2 від 06.10.2017 року Позивач відмовилась від ознайомлення та підписання Наказу №963-к про припинення трудового договору від 26.09.2017 року (а.с. 105).

17.10.2017 року Відповідачем було подано до Покровського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення стосовно факту привласнення ОСОБА_1 товару, виявленої під час інвентаризації (а.с.107).

Також, згідно листа Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації в межах розгляду заяви директора ТОВ «ОПТТОРГ-15» стосовно проведення перевірки обґрунтованості видачі ОСОБА_1 фахівцями КЗ «Криворізький центр первинної медико-санітарної допомоги» листа тимчасової непрацездатності серії АДК № 296605 з 28 серпня по 07 вересня 2017 року, фахівцями КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР» листа тимчасової непрацездатності серії АДБ №751738 з 07 по 22 вересня 2017 року, серії АДБ №751740 з 25 вересня по 05 жовтня 2017 року, наказом по департаменту охорони здоровя облдержадміністрації від 10 січня 2018 року №14-вд було створено комісію і направлено копію висновку за результатами клініко-експертної оцінки від 29 січня 2018 року, відповідно до якого були виявлені недоліки у листках непрацездатності і зазначено необхідні заходи щодо їх усунення (а.с. 109-111).

Після чого, повернуті позивачу для здійснення необхідних виправлень та заміни листів непрацездатності (а.с. 112-113).

Відповідно до Опису вкладення у цінний лист 947 на імя директора ТОВ «ОПТТОРГ-15» про направлено заяву про оплату лікарняних листів; оригінал лікарняних листів: серія АДК №296605 від 29.08.2017 року, серія АДБ №751738 від 08.09.2017 року, серія АДБ №751740 від 25.09.2017 р.; копія листа вих. №161 від 02.03.2018 р.; копія довіреності від 21.05.2018 року (а.с. 144-145). У вище вказаних листах непрацездатності були усуненні недоліки, а отже вони є дійсними.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 скасовуючи наказ про звільнення та поновлюючи її на роботі, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача проведено із порушенням вимог трудового законодавства у період перебування працівника на лікарняному.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спір між сторонами виник з приводу дотримання відповідачем, як роботодавцем вимог трудового законодавства при звільнення позивача.

Пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл, тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіри до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звертаючись до суду із позовом позивач ОСОБА_1 посилалась, що відповідачем проведено її звільнення у період перебуванні її на лікарняному.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40 КЗпП України заборона звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності.

Поняття «тимчасової непрацездатності» розкрито в Положенні про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189.

Відповідно до пункту 1.3 Положення, тимчасова непрацездатність- це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

З наведеного слідує, що під тимчасовою непрацездатністю слідує розуміти лише ті обставини, які пов'язані зі станом здоров'я людини і унеможливлюють виконання нею визначеного обсягу роботи.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених Законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП Україниу разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Як видно з листків тимчасової непрацездатності виданих позивачу ОСОБА_1 КЗ «Криворізький центр первинної медико-санітарної допомоги» серії АДК № 296605 вона перебувала на лікарняному з 28 серпня по 07 вересня 2017 року, фахівцями КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР» серії АДБ №751738 з 07вересня по 22 вересня 2017 року, серії АДБ №751740 з 25 вересня по 05 жовтня 2017 року.

Наказом про припинення трудового договору (контракту) №963-к від 26.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звільнена з посади заступника керуючого магазином у звязку із втратою довіри (а.с.102). тобто у період непрацездатності.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги представника відповідача про наявність деяких невідповідностей у листках тимчасової непрацездатності, як підставу для визнання звільнення правомірним.

ОСОБА_2 висновку за результатами клініко- експертної оцінки від 29 січня 2018 року, проведеної комісією управління лікувально- профілактичної допомоги населенню департаменту здоровя облдержадміністрації усі три листа непрацездатності видані на імя ОСОБА_1 обґрунтовано (а.с.110). Що виключає правомірність звільнення позивача у період перебування її на лікарняному.

Отже, висновок суду першої інстанції є вірним, таким, що узгоджується із вимогами законодавства.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Правовим наслідком поновлення на роботі , відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України має бути його поновлення на попередній посаді із стягненням на його користь з відповідача середнього заробітку, обрахованого за період з часу звільнення до ухвалення судового рішення.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, зі змінами та доповненнями (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром середнього заробітку стягнутого на користь позивача в сумі 42107,04 грн. доводи апеляційної скарги в частині незгоди із визначеним судом розміром відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Колегія суддів не звертає увагу на доводи апеляційної скарги, щодо обгрунтованості підстав для звільнення позивача, оскільки працедавцем порушено порядок звільнення, що є безумовною підставою для її поновлення.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: