1Справа № 335/234/18 2/335/134/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк, треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Приватний виконавець Сколибог Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Приватний виконавець Сколибог Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначив наступне.

На виконанні приватного виконавця Сколибог О.С. перебуває виконавче провадження №ВП 55022908 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 40248,39 гривень на підставі виконавчого напису №1877, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 23.05.2017 року. Позивач зазначає, що кредитний договір, за яким даним виконавчим написом стягнуто заборгованість було укладено ним з ПАТ „Банк Ренесанс капітал, правонаступником якого у виконавчому написі зазначено ПАТ «ПУМБ», проте, про зміну кредитора у зобов`язанні він не був обізнаний, а також вважає, що строк позовної давності по стягненню зазначеної заборгованості сплинув.

Разом з тим, посилаючись на те, що приватний нотаріус Гамаль І.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувався нечинними положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, зокрема пунктом 2, на який посилався нотаріус у виконавчому написі, позивач просить визнати виконавчий напис № 1877, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 23.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню, судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.01.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.

07.02.2018 року ПАТ „ПУМБ подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 16.08.2013 року між ПАТ „Банк Ренесанс Капітал, правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено договір, за яким відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано платіжну картку та встановлено ліміт овердрафту у сумі 20 000 гривень. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 80 994,79 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Ухвалою суду від 09.02.2018 року розгляд цивільної справи продовжено в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.06.2018 року прийнято зустрічний позов ПАТ „ПУМБ до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором для спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ПАТ „ПУМБ, треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гамаль І.М., Приватний виконавець Сколибог О.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

20.06.2019 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ „ПУМБ у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, матеріали справи містять заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність, однак заяв про розгляд справи у відсутність представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом суду не надано, відзиву на первісний позов не надходило.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа приватний виконавець Сколибог О.С. у судове засідання також не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справі, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено договір карткового рахунку № НОМЕР_1 від 16.08.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито поточний картковий рахунок, видано платіжну картку та встановлено ліміт овердрафту у розмірі 20000,00 гривень (а.с. 74-80).

19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Кредит» припинилось шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», отже Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Кредит», що підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб (а.с. 85 86) та статутом ПАТ „ПУМБ (а.с. 87).

23.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було видано виконавчий напис за реєстровим номером 1877, відповідно до якого пропонується звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1 за кредитним договором № 3445 від 16.08.2013 року, за період з 19.04.2016 року по 18.04.2017 року в загальному розмірі 39 648 гривень 39 копійок (а.с. 16).

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87, 94 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Виконавчий напис за реєстровим номером 1877 від 23.05.2017 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Сколибог Олександра Сергійовича, за яким постановою від 27.10.2017 року відкрито виконавче провадження ВП 55022908 (а.с. 15).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За змістом ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.. На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте нотаріусом не враховано, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року на час їх застосування, а саме 23.05.2017 року, при винесені виконавчого напису нотаріуса за реєстровим номером 1877 від 23.05.2017 року, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи доводи позивача в частині необізнаності про зміну кредитора у зобов`язанні, а також спливу строку позовної давності по стягненню нарахованої заборгованості за період з 19.04.2016 року по 18.04.2017 року в загальному розмірі 39 648,39 гривень на час посвідчення оскаржуваного виконавчого напису, суд виходить з наданих матеріалів, та вважає їх такими, що не підтверджені належними доказами.

Таким чином, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису реєстровий номер 1877 від 23.05.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень, які підтверджені квитанцією №П3274 від 05.01.2018 року.

Вирішуючи позовні вимоги зустрічного позову Публічного акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Перший Український Міжнародний Банк та ОСОБА_1 було укладено договір карткового рахунку № НОМЕР_1 від 16.08.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито поточний картковий рахунок, видано платіжну картку та встановлено ліміт овердрафту у розмірі 20000,00 гривень строком на 36 місяців до 16.08.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 24 %. Договір приєднання укладено на підставі заяви ОСОБА_1 згідно з положенням ст. 634 ЦК України, а також на умовах, визначених „Загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які затверджені Банком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з випискою по рахунку приватного клієнта № НОМЕР_2 /0201 за період з 17.09.2013 року по 26.11.2014 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором становить 23 207 гривень (а.с. 62-69).

Відповідно до п. 3.4 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, повне погашення Кредиту (Овердрафту) має бути здійснено не пізніше останнього строку користування Овердрафтом, встановленого Банком.

Встановлено, що передбачене п. 2.3.5 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобов`язань Договором карткового рахунку, у випадках ним передбачених, Банком не було реалізовано, виходячи із того, що виконавчий напис №1877, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором було вчинено 23.05.2017 року, тобто після спливу строку дії договору. З його змісту вбачається, що на день його складення стягнута з боржника сума заборгованості за тілом кредиту становила 21 708,49 гривень та яка утворилася за період з 19.04.2016 року по 18.04.2017 року.

За вимогами зустрічного позову позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту 23 207 гривень, який на переконання суду є необгрунтованим, оскільки як вбачається з виписки по рахунку боржника ліміт Овердрафту становить 23 000 гривень, починаючи з 01.10.2014 року. Крім того, виходячи із раніше присуджених до стягнення сум, сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21 708,49 гривень була нарахована пізніше за період з 19.04.2016 року по 18.04.2017 року, та її розмір є меншим ніш сума за тілом кредиту за період з 17.09.2013 року по 26.11.2014 року 23 207 гривень.

За таких обставин, суд вважає не доведеним належними доказами розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 23 207 гривень, який заявлений позивачем до стягнення, у зв`язку з чим вимоги зустрічного позову в цій частині є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків та пені, суд виходить з наступного.

Пунктом 3.5 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що розрахунок процентів здійснюється щомісячно за фактичний строк користування Овердрафтом протягом кожного розрахункового періоду, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та 365 днів у році.

Згідно з розрахунком процентів за Овердрафтом ОСОБА_1 за період з 13.02.2015 року по 11.02.2018 року нараховано до стягнення суму процентів у розмірі 16 282,07 гривень за ставкою 24 відсотки річних (а.с. 70).

Пунктом 5.3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що за повне або часткове прострочення виконання грошових зобов`язань за Договором карткового рахунку Клієнт сплачує Банку штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,49 % від простроченої суми за кожний день затримки виконання.

Згідно з розрахунком пені за Овердрафтом ОСОБА_1 нараховано до стягнення суму пені у розмірі 41 505,72 гривень за період 1 рік по кількості днів прострочення 365 днів (а.с. 71).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до Письмової вимоги (повідомлення) № 235 від 20.03.017 року направленої ПАТ „ПУМБ на адресу ОСОБА_1 27.03.2017 року, згідно реєстром поштових відправлень, позивач скористався своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення кредиту, тому з 27.03.2017 року ПАТ «ПУМБ» мав припинити нарахування процентів за користування кредитом та пені.

У пункті 54 Постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), де зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

На переконання суду, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування стягнення нарахованих відсотків та пені, тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування позовної давності за зустрічним позовом, яке не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до умов Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (розділ 3), сторони домовилися про те, що відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність за спорами, які виникають із Договору карткового рахунку, а саме відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафів, пені) застосовується тривалістю у три роки (а.с. 80).

Встановлено, що зустрічний позов позивачем ПАТ „ПУМБ подано 07.02.2018 року, про що свідчить відповідна реєстраційна відмітка на першій сторінці позовної заяви, тоді як із виписки по рахунку приватного клієнта № /0201 за період з 17.09.2013 року по 26.11.2014 року останній за часом платіж боржником ОСОБА_1 було внесено 23.02.2015 року, та з цього дня починається строк позовної давності.

Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати за зустрічним позовом суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Приватний виконавець Сколибог Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 1877, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом від 16.08.2013 року у розмірі 40248,39 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місцезнаходження: вул.Андріївська буд.4 м.Київ, інд. 04070, код ЄДРПОУ - 14282829) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

В задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В. Калюжна