Справа № 2-243/11
Провадження № 6/442/135/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судових засідань Лужецької С.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдиги В.О., за погодженням з в.о. начальника Кушнір С.Т. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив :

23.08.2019 старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . У обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження №54648739, з виконання виконавчого листа №2-243/11, виданого 11.08.2012 Дрогобицьким міськрайоннним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ « Страхова компанія « Мега-Поліс» суми страхового відшкодування у розмірі 16023,09 грн., 350 грн. понесених витрат по оплаті висновку спеціаліста автотоварознавця, 163,73 грн., понесених витрат по сплаті судового збору та 84,36 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 16621,18 грн.

Однак, боржник не вживає жодних заходів, спрямованих на погашення заборгованості, ігнорує виклики до державного виконавця.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця ( ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у поданні слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . У обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження №54648739, з виконання виконавчого листа №2-243/11, виданого 11.08.2012 Дрогобицьким міськрайоннним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ « Страхова компанія « Мега-Поліс» суми страхового відшкодування у розмірі 16023,09 грн., 350 грн. понесених витрат по оплаті висновку спеціаліста автотоварознавця, 163,73 грн., понесених витрат по сплаті судового збору та 84,36 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 16621,18 грн.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне чи тимчасове місце проживання, не виконавши зобов`язання, а також доказів чи даних, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання вимоги, що боржник, обізнаний про дане виконавче провадження та те, що маючи можливість добровільно виконати вимогу, умисно ухиляється від виконання такого, а також того, що виконавцем вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання. Доведення лише факту невиконання рішення суду в зв`язку з відсутністю у боржника заробітку, інших доходів та особистого майна, на яке можна звернути стягнення, не є підставою для його обмеження в праві виїзду за межі України.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 суду не представлено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд, -

постановив :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдиги В.О., за погодженням з в.о. начальника Кушнір С.Т. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Хомик А.П.