Номер провадження: 22-ц/813/6113/19
Номер справи місцевого суду: 521/8265/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2019 року (одноособово суддя Шепітко І.Г.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет заяви,

ІІ.ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

17.05.201* року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 , і, остаточно уточнивши позов, Банк просив: в рахунок погашення заборгованості перед Банком за договором відновлювальної кредитної лінії №2129-н від 22.11.2007 року у сумі 04 157 131,99 гривень, яка складається: із заборгованості за кредитом у розмірі 2 000 000 гривень; прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 1 474 590,15 гривень; пені за прострочення кредиту у розмірі 161 089, 08 гривень, пені за прострочення процентів у розмірі 521 452,76 гривень,- звернути стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб, автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Позов обґрунтовано наступним.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2013 року у справі № 1519/16861/2012 задоволено у повному обсязі позов Банка щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , однак відповідач ОСОБА_2 станом на травень 2018 року рішення суду від 10.07.2013 року не виконав.

Згідно відповіді регіонального центру в Одеській області МВС України від 21.09.2017 року Банку стало відомо, що за даними державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, власником автомобіля Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску є відповідачка ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що Банк є заставодержателем автомобіля, боржник ОСОБА_2 не звертався до Банка для одержання дозволу на відчуження транспортного засобу, позивач просив про задоволення позову.

Відповідачка позов не визнала і просила застосувати строк позовної давності.

Представник Банка і відповідачка не приймали участі у судовому засіданні 03.05.2019 року, представник Банка подав заяву про розгляд справи за його відсутності і підтримав позов, а представник відповідачки подав заяву про розгляд справи 25.04.2019 року без фіксації судового процесу (а.с.104-111).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 року у задоволені позову Банку відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Банк не погодився із рішенням суду першої інстанції від 03.05.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Між Банком та ОСОБА_2 22.11.2007 року укладено договір відновлювальної кредитної л - №2129-н, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 2 000 000,00 гривень і зобов`язався повернути кредит до 22.11.2017 року. У забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору, 28.11.2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір заставі транспортного засобу, предметом якого є автомобіль Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску, який належав заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2013 року з ОСОБА_2 на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 4 157 131,99 гривень, однак рішення суду боржником не виконано, виконавчий листі 21.02.2018 року повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Договором застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється будь - яким, не забороненим законодавством, способом.

Банку стало відомо, що предмет застави, без згоди заставодержателя, відчужений заставодавцем третій особі ОСОБА_1 .. Боржник ОСОБА_2 не звертався до Банка для одержання згоди на відчуження транспортного засобу, який є предметом застави.

Суд, відмовляючи Банку у задоволенні позову зробив висновок, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави, оскільки предмет застави на даний час у боржника у власності не перебуває, є невірним. На думку суду, позивач не може звертатись з вимогами про звернення стягнення на предмет застави до нового власника автомобіля, право власності на який вона отримала без згоди Банка, як заставодержателя.

З такими висновками суду Банк не погоджується, оскільки вони не узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-7цс13 постанова від 03.04.2013 року, у справі №6-64цс12 постанова від 06.06.2012 року, у справі №6-168 цс14 постанова від 19.11.2014 року та суперечать їм. У вказаних постановах Верховним Судом України зроблено висновок, що реалізація майна, яке є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Всупереч положенням ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про заставу» та умовам договору застави ОСОБА_2 відчужив майно, яке перебуває у заставі Банка й обтяження якого, на час відчуження, зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди, що виключає добросовісність набуття майна та на нього розповсюджується запис про обтяження автомобіля. Обставини, передбачені статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відсутні.

(узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи)

Відповідачка не скористалась правом на відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу не надала.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

22.11.2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної №2129-н, відповідно до якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2 000 000,00 гривень, а позичальник зобов`язався прийняти, належим чином використати й повернути кредит до 22.11.2017 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних (а.с.11-13).

У забезпечення виконання умов кредитного договору від 22.11.2007 року, 28.11.2007 року між Банком і ОСОБА_2 нотаріально посвідчено договір застави транспортного засобу, предметом якого є транспортний засіб, легковий автомобіль седан марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску, що належав заставодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУМВС в Одеській області 28.03.2007 року, заставна/оціночна вартість предмету застави, за погодженням сторін, визначена у розмірі 303 000 гривень (п. п.1, 2, 1.1, 1.2 договору застави, а.с.14-17).

Відповідно до п. 6.4. договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється будь - яким, не забороненим законодавством способом, в тому числі, на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку згідно з вимогами чинного законодавства та цього договору, при цьому, заставодержатель зобов`язаний у будь-якому випадку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати у державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави (а.с.15 зворот).

Заочним рішенням Малиновського районного суду від 10.07.2013 року з ОСОБА_2 на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором від 22.11.2007 року у розмірі 04 157 131,99 гривень (а.с.17,18).

На запит Банка від 01.09.2017 року, регіональний сервісний центр в Одеській області, листом від 21.09.2017 року, повідомив Банк, що за даними реєстру, власником ТЗ марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 (а.с.19.20).

Відповідно до реєстраційної картки НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу №1796 від 26.02.2016 року (а.с.47,48).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, 11.05.2018 року зареєстроване обмеження відчуження автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , обтяжувач Банк, боржник ОСОБА_2 (а.с.21,22).

17.05.2018 року Банк звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет застави (а.с.2-4).

24.04.2019 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с.103).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про заставу».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у позові виходив з того, щоБанком обраний невірний спосіб судового захисту (а.с.112-115).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ст. 576 ч.1 ЦК України).

Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ст. 577 ЦК України).

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом. Заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 586 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної №2129-н, і, у забезпечення виконання умов кредитного договору від 22.11.2007 року, 28.11.2007 року між Банком та ОСОБА_2 нотаріально посвідчено договір застави транспортного засобу марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , що належав заставодавцю ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду від 10.07.2013 року з ОСОБА_2 на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором від 22.11.2007 року у розмірі 04 157 131,99 гривень.

17.05.2018 року Банк звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет застави, оскільки боржник ОСОБА_2 не погасив заборгованість за кредитним договором (а.с.2-4).

У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі ліквідації юридичної особи-заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі схвалення судом відповідно до законодавства про банкрутство плану санації чи реструктуризації боргів боржника за основним зобов`язанням, якщо він відмінний від заставодавця, заставодержатель, який голосував проти схвалення плану санації юридичної особи чи плану реструктуризації боргів боржника - фізичної особи, набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави (ст. 590 ЦК України).

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ст. 20 ч.1 Закону України «Про заставу»).

Заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 ч.1 Закону України «Про заставу»).

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 з 26.02.2016 року є власником автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , який відчужено без згоди Банка, як заставодержателя за договором застави від 28.11.2007 року між Банком та ОСОБА_2

ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку, не отримав від Банка згоди на відчуження предмета застави автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 .

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу (ст. 27 ч.1 Закону України «Про заставу»).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 має заборгованість перед Банком у сумі 04 157 131,99 гривень, і, як заставодавець, ОСОБА_2 здійснив відчуження предмета застави ОСОБА_1 без згоди заставодержателя Банка, застава зберігає силу, якщо майно, що складає предмет застави, переходить у власність іншої особи, а тому позов Банка є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції.

Заява відповідачки ОСОБА_1 , подана до суду першої інстанції (а.с. 103), про застосування строку позовної давності, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (ст. 261 ч.ч.1,5 ЦК України).

Відповідно до п.9.1 договору застави транспортного засобу від 28.11.2007 року, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання заставодавцем зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього у повному обсязі (а.с.16).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ч.2 ЦК України).

У вересні 2017 року Банку стало відомо про відчуження ОСОБА_2 предмета застави ОСОБА_1 (а.с.8).

Станом на травень 2018 року ОСОБА_2 не виконав зобов`язання перед Банком за кредитним договором від 22.11.2007 року й не виконав рішення суду від 10.07.2013 року про стягнення заборгованості у розмірі 04 157 131,99 гривень.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ч.1 ЦК України).

У травні 2018 року Банк звернувся в суд із позовом за захистом свого порушеного права, як заставодержателя.

Зважаючи на те, що за умовами договору застави транспортного засобу від 28.11.2007 року, договір діє до виконання заставодавцем зобов`язання у повному обсязі (строк виконання боржником зобов`язання правочином не встановлений), зазначений договір зберігає чинність і стосовно ОСОБА_1 (предмет застави відчужено без згоди Банка), про відчуження предмета застави Банку стало відомо у вересні 2017 року і станом на травень 2018 року зобов`язання ОСОБА_2 у повному обсязі не виконано, відсутні підстави для ствердження про пропуск Банком строку позовної давності за вимогами щодо звернення стягнення на предмет застави.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Банка у скарзі про те, що: суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що: Банк обрав неналежний спосіб захисту права, оскільки предмет застави на даний час у боржника у власності не перебуває; суд не взяв до уваги, що реалізація майна, яке є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, - прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для задоволення позову.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки встановлено порушення прав Банка, як заставодержателя рухомого майна, порушене право Банка підлягає захисту шляхом задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права ст. ст. 589, 590 ЦК України, ст. ст. 17, 20 27 Закону України «Про заставу», рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів задовольняє скаргу Банка з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, тому Банк має право на відшкодування судових у розмірі 2 643 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і 2 643 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, які документально підтверджені.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2019 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії () за договором відновлювальної кредитної лінії №2129-н від 22.11.2007 року у сумі 04 157 131,99 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 000 000 гривень, прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 1 474 590,15 гривень, пені за прострочення кредиту у розмірі 161 089, 08 гривень, пені за прострочення процентів у розмірі 521 452,76 гривень: - звернути стягнення на предмет застави, а саме, автомобіль транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель Е200, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_5 ), шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_5 ) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії () судові витрати у розмірі 2 643 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і 2 643 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 19.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова