ун. № 759/9962/17
пр. № 2-др/759/30/19
19 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Шум Л.М.,
при секретарі судового засідання Севрюк К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними відмовлено.

30.07.2019 року представником відповідача- адвокатом Тищенком О.О. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними відмовлено. Питання щодо відшкодування сторонами судових витрат не вирішувалось (а.с. 172-176).

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2016 року між адвокатом Тищенком О.О. та Скомаровським О.А. укладено Договір про надання правової допомоги та 15 листопада 2017 року - Додаткову угоду до цього договору (а.с. 136-139).

Згідно п. 5.4 Договору клієнт зобов`язаний оплатити послуги адвоката на умовах цього договору.

Згідно Акту про надання правової допомоги клієнту ОСОБА_2 від 18 жовтня 2018 року, вбачається що адвокат Тищенко О.О., будучи представником відповідача, здійснив правовий аналіз документів та обставин, що стосуються фактичних обставин даної цивільної справи, здійснив складання та подачу відзиву на позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_4. Приймав участь у судовому засіданні у Святошинському районному суді м. Києва у цивільній справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними. Також здійснив інші дії, пов`язані з розглядом даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Тищенко О.О. згідно до вимог ст. 137 ЦПК України подав клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у справі, та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ним, та здійснених витрат на загальну суму 29000,00 грн. (а.с. 129-132).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 18 жовтня 2018 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 21 від 19 жовтня 2018 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 22 від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було сплачено адвокату Тищенку О.О. кошти у розмірі 10000,00 грн., 10000,00 грн., та 9000,00 грн. відповідно (а.с. 144).

При цьому суд зважає на неспівмірність заявлених представником відповідача адвокатом Тищенком О.О. витрат, зокрема, на те, що розрахунок робіт не співпадає із витраченим часом. Так, згідно протоколів судове засідання 07 грудня 2017 року в суді тривало 60 хв., судове засідання 25 жовтня 2018 року в суді тривало 16 хв., судове засідання 13 березня 2019 року тривало 76 хв., судове засідання 02 липня 2019 року - 16 хв. Крім того, на обговорення інформації щодо обставин даної справи, правових можливостей та процесуальних підстав для захисту прав відповідача, надання відповідачу юридичних консультацій, вивчення матеріалів справи та підготовку відзиву на позов витрачено надмірну кількість часу, витрачено 26 годин, що явно неспівмірно із поданим відповідачем відзивом на позов та заявою про ознайомлення з матеріалами справи від імені відповідача ОСОБА_5 від 05 жовтня 2017 року (а.с. 94, 122).

Оцінюючи доводи представника відповідача адвоката Тищенка О.О., фактичні обставини справи та приписи ч.4 ст.137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт і витраченим на це часом, ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає, що підлягають відшкодуванню понесені відповідачем витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн., які суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Інформація про позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Шум Л.М.