Справа №: 343/2020/19
Провадження №: 2/0343/746/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцький І.І.,

секретаря - Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про розірвання шлюбу, -

за участю: позивача- ОСОБА_1 ,

відповідачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідачки- ОСОБА_3 ,

представників третьої особи- Прокопець Т.А.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить постановити рішення, яким:

розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 7;

після розірвання шлюбу сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з ним;

не встановлювати строк для примиренння між ним та відповідачкою.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 січня 2015 року він уклав шлюб із відповідачкою, який вони зареєстрували у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_1 , актовий запис № 7.

Протягом останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На його думку відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, із її ініціативи між ними постійно виникають непорозуміння, які не вдається вирішити, свідком яких нерідко ставали їхні знайомі, рідні, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому та дитині душевні стражданн. Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб носить формальний характер. На даний час спільне між ними проживання припинено.

За час спільного проживання у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживе з ним, тому що відповідачка в силу свого здоров`я не може займатися вихованням дитини. Вона є інвалідом 2-ї групи, хворіє. Вказав, що родичі дружини самі привезли йому додому їхнього сина. Усі обов`язки щодо виховання дитини, її утримання він несе самостійно, відповідачка не цікавиться здоров`ям дитини, її життям.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі зі стадії підготовчого судового засідання. Відповідачці надано термін на подання відзиву.

09.10.2019 відповідачкою ОСОБА_2 на адресу суду скеровано відзив на позов, в якому вона зазначила, що заявлений позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживання з позивачем ОСОБА_1 , визнає частково. Ствердила, що їхні сімейні стосунки з позивачем розпались через претензії останнього стосовно того, що до неї приходять та втручаються в їхнє сімейне життя її брат і сестра, проте це не відповідає дійсності. Вказала, що через пухлину головного мозку вона стала інвалідом другої групи. В кінці лютого 2019 року після сварки, ОСОБА_1 покинув її та дитину, через що в неї стався нервовий стрес, внаслідок чого вона перебувала на лікуванні в Долинській ЦРЛ. На її неодноразові прохання взяти сина до себе на час її лікування, позивач ОСОБА_1 категорично відмовлявся. У зв`язку з чим вона була змушена звернутись за допомогою у відділ опіки та піклування Болехівської міської ради, в результаті чого сина передали позивачу. Після її виписки з Долинської ЦРЛ, ОСОБА_1 привіз до неї сина. Практично ціле літо вона опікувалась сином, позивач матеріально їй не допомагав, хоча може її надавати, так як офіційно працевлаштований в газовій конторі. У зв`язку із перебуванням її на обстеженні в лікарнях міста Івано-Франківська та Києва, вона змушена була залишити сина зі своєю мамою. Проте, 27 серпня 2019 року ОСОБА_5 забрав сина до себе і з того часу син знаходиться у позивача. На неодноразові прохання привезти сина до неї, ОСОБА_1 відмовляється. Щодо розірвання шлюбу не заперечила, однак заперечила щодо залишення сина на проживанні з позивачем. Зазначила, що наявність в неї інвалідності та різного роду захворювань, не є підставою для залишення сина з позивачем. Крім того, вказала, що матеріально-побутові умови проживання сина у помешканні батьків позивача є неналежними, оскільки крім сина там ще проживають восьмеро осіб: батьки позивача, брат з дружиною та двома дітьми, другий розведений брат та ОСОБА_1 . Натомість, вона має власний житловий будинок площею 55,9 м кв. з усіма належними умовами для нормально проживання. Також просила залучити орган опіки та піклування Долинської РДА та Болехівської міської ради для надання висновку щодо доцільності залишення сина на проживання з батьком ОСОБА_5 - позивачем по справі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Зобов`язано орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області подати до суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив заявлений позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник згідно договору про надання правової допомоги №9 від 04.10.2019 (а.с.24) адвокат Дуткевич М.В. в судовому засіданні позов визнали частково, зіславшись на пояснення, викладені у відзиві на позов.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської областіза довіреністю Прокопець Т.А. (а.с.38) підтримала висновок органу опіки та піклування та вважає за доцільне рекомендувати малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з мамою - ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що нею детально вивчено дану ситуацію та встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 2015 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Громадянин ОСОБА_1 працює диспетчером в АТ «Івано- Франківсьгаз», проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою проживають батьки та брат з сім`єю. Громадянка ОСОБА_2 проживає в власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з вересня місяця з батьком тому, що ОСОБА_2 проходила стаціонарне обстеження в м.Київ. Мама дитину відвідує кожного дня.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.09.2019 (а.с.6) свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 30 січня 2015 року був укладений шлюб, зареєстрований у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 7. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " ОСОБА_8 ", дружини " ОСОБА_2 ".

Від спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.2019 а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивач не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася.

Крім того сторони не знайшли спільної згоди щодо визначення місця проживання їхньої спільної дитини- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Довідка №2225 від 07 жовтня 2019 року свідчить про те, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою з нею зареєстровані: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Згідно довідки №11-01/09 від 07.10.2019, виданої Болехівською центральною міською бібліотеком ЦБС встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді бібліотекаря абонементу, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.22).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 За вказаною вище адресою разом з ним проживають його батьки та брат зі своєю сім`єю. ОСОБА_1 працює диспетчером в АТ «Івано-Франківськгаз".

Відповідно до висновку органу опіки та піклування №838/01-09/55 від 10.12.2019 встановлено про те, що органом опіки та піклування рекомендовано залишити малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з мамою- ОСОБА_2 (а.с 39-40).

У відповідності до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено пенсію по інвалідності - 2 група загального захворювання (а.с.19).

Однак твердження позивача про те, що відповідачка в силу свого здоров`я не може займатися вихованням дитини, оскільки являється інвалідом 2-ї групи не є підставою для визначення місця проживання малолітньої дитини за позивачем.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, визначивши місце проживання дитини з мамою, батько та інші родичі і надалі не обмежені у своєму праві на спілкування з малолітнім ОСОБА_4 , турботу відносно нього та участі у його вихованні й можуть реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або ж за рішенням суду.

В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю».

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку саме батько залишив дитину, переїхавши до будинку своїх батьків, чим проявив байдужість до долі сина. У зв`язку із перебуванням відповідачки на лікуванні забрав сина до себе та з тих пір чинить перешкоди у спілкуванні дитини з мамою.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено як кожен окремо, так і в сукупності відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, з урахуванням обставин справи, зокрема, висновку органу опіки та піклування, встановивши наявність перешкод у передачі дитини матері, приймаючи до уваги, що обома батьками створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини і вони дбайливо ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків; проте враховуючи вік дитини, стать та потребу саме у материнській турботі, з наданням першочергової важливості основним та найвищим інтересам дитини, суд приходить до переконання у визначеності місця проживання ОСОБА_4 разом з мамою ОСОБА_2 .

При цьому, суд враховує принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про розірвання шлюбу підлягає до часткового задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114, 161 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону україни "Про охорону дитинства", керуючись ст.ст. 264, 265, 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 30 січня 2015 року Болехівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківської області, актовий запис №7 - розірвати.

Малолітного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишити проживати з мамою, відповідачкою по справі, ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , житель: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 .

Суддя :

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький