Провадження № 2/761/3181/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Мелітопольської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява з ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2018 року про визначення підсудності.

В позовних вимогах позивач просить: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008 року та від шлюбу народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 17.05.2010 року стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти.

Як зазначає позивач, батько дитини протягом останніх трьох років не відвідував батьківські збори та не цікавився шкільним життям. Дитина проживає з матір`ю. Крім того, з народження дитини батько жодного разу не бачився з дитиною та переїхав проживати до Автономної республіки Крим. Під час розгляду справи про стягнення аліментів відповідач повідомив, що він не має можливості утримувати дитину. Будь-які контакти сина та дитини відсутні.

В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позов не надійшов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи у відсутність їх представника.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено в судовому засіданні, 15 березня 2008 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 .

06.11.2008 року між сторонами шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.05.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення ним повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає з матір`ю та станом на 14.05.2018 року ОСОБА_4 навчався в 3 класі Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Директор школи у довідці №139 від 14.05.2018 року зазначив, що протягом трьох років батько дитини не відвідував батьківські збори та не цікавився шкільним життям.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Висновком від 25.04.2019 року Мелітопольська міська рада враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає на території м.Мелітополя Запорізької області, неможливо з`ясувати фактичні причини ухилення батька від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Визначити винність його поведінки, неможливо з`ясувати думку батька та його ставлення до дитини, вважає неможливим підтримати позовну заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_4 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, тому суд позбавлений можливості встановити обставини, які висвітлені у висновку.

Так само в судове засідання позивач не з`явилась та скористалась своїм правом на подання заяви про слухання справи в її відсутність.

Отже, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, враховуючи, що суду не надано доказів невиконання відповідачем батьківських обов`язків, а не відвідування батьком батьківських зборів та відсутність його інтересу до шкільного життя дитини не свідчить про ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не надано доказів що батько після народження сина не відвідував його, не приділяв йому уваги, не цікавився його життям, а тому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення заявлених вимог позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Мелітопольської міської ради про позбавлення батьківських прав- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула