ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1844/19 Справа № 206/3404/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ПАТ Укрсоцбанк звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 54/144, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 17 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 вересня 2022 року, на умовах визначених договором кредиту. Станом на 25.05.2015 року сума заборгованості по договору кредиту складає 30 801,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 650 939,17 грн, з яких: заборгованість за кредитом 14 650,00 доларів США, строкова заборгованість за кредитом 8 352,00 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 6 298,00 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 10 842,17 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2 014,27 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3 294,59 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязання позичальника за договором кредиту між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 54/144 від 05 вересня 2007 року в сумі 650 939,17 грн та сплачений судовий збір за подання даного позову в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року було закрито провадження по цивільній справі 206/3404/15-ц в частині позовних вимог до ОСОБА_2

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що строк на звернення з позовом до поручителя не пропущено, оскільки кінцевий термін погашення заборгованості встановлено до 04 вересня 2022 року.

Передбачним ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 54/144 (а.с. 9).

Також 05 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, строк дії якого не встановлено (а.с.12-13).

Згідно п.1.1 Договору кредиту встановлено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 22 грудня 2009 року (а.с.7).

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, суд першої інстанції, керуючись ч.4ст.559 ЦК України, обгрунтовано виходив з того, що порука ОСОБА_1 за зобов'язаннями по кредитному договору № 54/144 від 05 вересня 2007 року припинилася.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що строк дії поруки не припинився, оскільки кінцевий термін погашення заборгованості встановлено до 04 вересня 2022 року, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк виконання основного зобовязання, згідно з умовами договору, який визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено погашення заборгованості щомісячними платежами, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає за невиконання позичальником будь-якої частини зобовязання за кредитним договором, а тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя, оскільки строк дії договору поруки не встановлено.

При цьому сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не предявить вимоги до поручителя.

Враховуючи, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 22 грудня 2009 року, з наступного місяця сплати чергового платежу має обраховуватись строк предявлення кредитором вимог до поручителя.

Однак позивач звернувся з позовом до поручителя тільки в липні 2015 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку, що свідчить про втрату банком можливості реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції ухвалено по суті правильне рішення, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_3