Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 2-13568/07

провадження № 61-44246св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року в складі колегії суддів: Демченко Е. Л.,

Куценко Т. Р., Максюта Ж. І.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про оспорювання батьківства.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 04 грудня 2007 року позов задоволено.

Виключено з актового запису про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ім'я ОСОБА_3 як батька дитини.

Виключено з актового запису про народження ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, ім'я ОСОБА_3 як батька дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, а також взяв до уваги те, що відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі.

Не погоджуючись із указаним рішенням, у березні 2018 року, ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 04 грудня 2007 року скасовано та справу передано за підсудністю на розгляд Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

У вересні 2018 рокупредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічне за змістом положення передбачено й нормою статті 352 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції зі скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про оспорювання батьківства, ОСОБА_10 посилався на те, що на час винесення оскаржуваного рішення суду він був малолітнім, а тому не приймав участі у справі, проте вказаним рішенням суду вирішено питання про його права та інтереси. Також, посилався на те, що суд першої інстанції розглянув зазначену справу по суті з порушенням правил територіальної підсудності.

Встановлено, що спір між сторонами у справі виник щодо батьківства ОСОБА_3 Відкривши апеляційне провадження за апеляційною скаргою дитини, яка досягла повноліття, апеляційний суд не з'ясував чи має за таких обставин дитина при досягненні повноліття право на оскарження в апеляційному порядку рішення суду про оспорювання батьківства.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції з підстав установлених частиною першою статті 378 ЦПК України, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що заявник у відповідності до частини першої статті 352 ЦПК України має право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки ним не враховано того, що на час розгляду судом першої інстанції справи по суті відповідач був малолітнім і не приймав участі у справі та його інтереси представляла законний представник його матір, яка була відповідачем у справі, а також не враховано того, що в судовому засіданні відповідач визнала позов у повному обсязі, а тому апеляційним судом належним чином не з'ясовано чи порушено оскаржуваним рішенням права, свободи, інтереси та (або) обов'язки заявника.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило