КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6209/19 Головуючий у суді першої інстанції:Медведський М.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Рейнарт І.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Народицького районного суду Житомирської області.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про передачу справи до Народицького районного суду Житомирської області, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги тим, що при постановленні ухвали про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції не дослідив та не з`ясував фактичне місце проживання відповідача, відсутні в матеріалах справи також дані і про місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Передаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив із того, що справа належить до територіальної підсудності Народицького районного суду Житомирської області, оскільки відповідач у встановленому законом порядку зареєстрований на території Народицького району Житомирської області.

Проте до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із загальним правилом територіальної підсудності, що передбачено статтею 27 ЦПК України позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 28 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 28 ЦПК).

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 ЦК України.

Так, пунктом 4 частини 1 статті 532 Цивільного кодексу України визначено, що якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовими зобов`язаннями провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, що місце проживання позивача ОСОБА_1 , який виступає кредитором за грошовим зобов`язаннями, зареєстроване на території АДРЕСА_2 ), а тому відповідно до процесуального закону, з урахуванням правил альтернативної підсудності (частини 8 статті 28 ЦПК), справа за пред`явленим позовом ОСОБА_1 підсудна Святошинському районному суду міста Києва.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю до суду за місцем проживання відповідача, яке документально не підтверджено, та передаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 на розгляд Народицького районного суду Житомирської області, не звернув уваги на зазначені вимоги законодавства та не врахував, що норма статті 28 ЦПК надає позивачу право пред`явити позов, що виникає із договору за грошовим зобов`язанням, за своїм місцем проживання, при цьому альтернативна підсудність встановлена законом для таких категорій справ, в яких позивачі об?єктивно потребують у створенні їм найбільш сприятливих умов судочинства (полегшення поїздок до суду, збору доказів тощо), про що зазначав позивач ОСОБА_1 , з посиланням на стан здоров?я та встановлену йому 2 групу інвалідності.

Отже, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд Народицького районного суду Житомирської області не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення ухвали із порушенням правил підсудності.

За таких обставин, постановлена з порушенням правил підсудності ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року підлягає скасуванню з направлення справи на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 374, 380, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року скасувати, справу направити для розгляду за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: