Справа №359/354/18
Провадження №2/359/229/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Бориспільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Бориспільської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та визнання права власності на цей об'єкт нерухомого майна,

встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його матір ОСОБА_4, якій належало домоволодіння по АДРЕСА_1. За час свого життя вона не склала заповіт, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом. Позивач постійно проживав разом з ОСОБА_4 на час її смерті в спірному житловому будинку. Відповідач проживав окремо від них та не подав нотаріусу заяву про прийняття ним спадщини. Ці обставини свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 Однак 14 травня 2007 року право власності на домоволодіння несподівано було зареєстровано за відповідачем. Тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4, скасувати рішення від 14 травня 2007 року про державну реєстрацію за відповідачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на це домоволодіння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

ОСОБА_1 не визнає позов та заперечує проти його задоволення.

Представники Бориспільської міської ради та реєстраційної служби Бориспільської міської ради жодного разу не з'явились у судові засідання. Вони неодноразово у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи.

Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, а також допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Це підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2016 року (а.с.8, 36).

В ході розгляду цивільної справи сторони визнали, що за час свого життя ОСОБА_4 належав житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47378852 від 10 квітня 2017 року (а.с.42) вбачається, що ОСОБА_4 не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії вчинялись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона наглядала за ОСОБА_4 та стверджує, що позивач проживав разом з його матір'ю в житловому будинку по АДРЕСА_1. Після її смерті позивач продовжив постійно проживати в спадковому домоволодінні. Відповідач проживав окремо від його матері ОСОБА_4 Після її смерті він не проживав в спадковому житловому будинку та не користувався ним.

Крім того, з копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_1 (а.с.4-5, 45-46) та копії акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.7) вбачається, що з 29 серпня 1997 року місце проживання позивача зареєстровано в житловому будинку по АДРЕСА_1. З того часу він продовжує безперервно проживати в цьому домоволодінні.

Аналіз цих обстави свідчить про те, що протягом шести місяців з дня смерті матері позивач вступив в управління та володіння спадковим майном.

Натомість, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач прийняв спадщину шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном, а також шляхом подачі державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. У виконання п.3-п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд неодноразово роз'яснював йому право подати письмові докази або заявити клопотання про допит свідків. Однак ОСОБА_1 категорично відмовився від реалізації цих процесуальних прав.

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності в спірних спадкових правовідносинах належить встановити факт, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_4

Як вбачається з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, правила книги шостої цього Кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Однак позивач прийняв спадщину до набрання чинності ЦК України 2003 року. Саме тому до спірних правовідносин застосовуються не ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 цього Кодексу, а ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України 2003 року, чинного на час судового розгляду цивільної справи, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що у зв'язку з тим, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, він вважається таким, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 року набув право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1. Однак з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101073027 від 23 жовтня 2017 року (а.с.10) вбачається, що 14 травня 2007 року право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за відповідачем, який так і не прийняв спадщину після смерті його матері. Це свідчить про свавільне порушення права власності позивача на спірний житловий будинок. Крім того, 20 листопада 2017 року нотаріус Бориспільської міської ради виніс постанову про відмову у видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового домоволодіння. Ця обставина свідчить про те, що право власності позивача на цей об'єкт нерухомого майна не тільки порушується відповідачем, але й не визнається нотаріусом.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права належить скасувати рішення від 14 травня 2007 року про державну реєстрацію за відповідачем права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, а також визнати за позивачем право власності на цей об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №61 від 26 грудня 2017 року (а.с.1). Пред'явлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Бориспільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Бориспільської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та визнання права власності на цей об'єкт нерухомого майна задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Скасувати рішення від 14 травня 2007 року про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Повний текст рішення суду складений 8 лютого 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець