ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/17/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Даниленка В.В., при секретарі Пасько І.В., за участю: представника скаржника Сидоренко Ю.В. , представника заінтересованої особи Спектор М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Державного підприємства «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС «ІМПУЛЬС» на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петренка Максима Олександровича, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року скаржник ДП «НТК «ІМПУЛЬС» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із вказаною скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України. У своїй скарзі заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Петренка М.О. щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.06.2018 року (ВП № 54306729) та зобов`язати державного виконавця скасувати зазначену постанову.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що на примусовому виконанні у Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 753/23150/15 від 28.04.2016 року виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення на користь держави 884,42 грн. 17 серпня 2018 року заявник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 54306729 від 17.07.2017 року винесену державним виконавцем Петренком М.О. та на її виконання платіжним дорученням № 550 від 31.08.2017 року перерахував на користь держави 884,42 грн боргу, а платіжним дорученням № 551 від 31.08.2017 року - 88,44 грн виконавчого збору.

Скаржник вважає постанову державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.06.2018 року необґрунтованою та незаконною, оскільки державним виконавцем у ході виконання судового рішення не було здійснено жодних дій спрямованих на забезпечення примусового стягнення боргу.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити, а представник Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві просила відмовити у задоволені скарги.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник оскаржує дії державного виконавця та просить визнати неправомірними і скасувати постанови державного виконавця відносно виконавчого провадження, яке відкрито на підставі відповідного виконавчого документа, в тому числі щодо його виконавчих дій і прийняття постанови у зв`язку із стягненням з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В той же час, в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, встановивши предмет оскарження, яким є рішення державного виконавця щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для розгляду вказаної скарги в порядку цивільного судочинства, оскільки процесуальним законодавством оскаржувані заявником рішення віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду та така скарга підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, в даному випадку суд вбачає за необхідне зазначити, що в ухвалі Верховного Суду Касаційний цивільний суд № 489/2349/17 від 29 серпня 2018р., зокрема, вказано про те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначений висновок також викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018р. у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що заявником у скарзі заявлено вимоги, які мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства у відповідності до норм КАС України, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за скаргою ДП «НТК «ІМПУЛЬС».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 255, 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

Провадження у справі за скаргою Державного підприємства «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС «ІМПУЛЬС» на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петренка Максима Олександровича - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: