"29" серпня 2019 р. Справа №2-240/2010
Провадження №2-зз/489/20/19
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

29 серпня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Середою А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м.Миколаєва заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору дарування

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Свої вимоги мотивував тим, що Ленінським районним судом м. Миколаєва розглядалась цивільна справа №2-240/2010 (старий номер справи №2-5567/2009) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним. Під час розгляду якої 27.08.2009 ухвалою суду було забезпечено позов та накладено арешт на спірну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Однак, після завершення судового розгляду та остаточного вирішення справи, залишилися не скасовані заходи забезпечення позову. В 2019 році, випадково дізнався, що відомості про арешт належної йому на праві власності квартири залишаються в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, тому звернувся до суду.

Дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування.

З метою запобігання порушених прав позивача 27 серпня 2009 року ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , заборонено здійснення відносно неї будь-яких угод, пов`язаних з її відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування), арешт накладено 27.08.2009 року о 15:20 год.

27 квітня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 05.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Савченко І.М., повернувши сторони по договору у первісне положення. Зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 одержану ним за договором дарування від 05.04.2007 року квартиру АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 плачені ІТЗ 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.

02 вересня 2010 року додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 110 грн. 72 коп. та ІТЗ процесу в розмірі 90 грн. 00 коп.

30 листопада 2010 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення та додаткове рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва відповідно від 27 квітня 2010 року і 02 вересня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається що на квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27.08.2009 року.

Верховним Судом України рішення по цій справі у касаційному порядку не переглядалися, а тому рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Крім вищезазначеного, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. передбачає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що рішення по зазначеній справі винесено та набрало законної сили, та на теперішній час необхідність в арешті відпала, окрім того накладений арешт перешкоджає вільно розпоряджатись заявнику власним майном, а тому суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору дарування - задовольнити.

Зняти арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2009 на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «29» серпня 2019 року.