ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 2-81/11

Провадження № 22-ц/818/2673/19

30 серпня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи Сьома Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2019 року (суддя Курганникова О.А.) по справі за заявою ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні у справі № 2-81/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Сьома Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Сьома Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишено без розгляду.

01.02.2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказував на те, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року містить описки та просив визначити їх та виправити. Також заявник просив визначити та виправити описки, які містяться у журналі судового засідання від 24.11.2010 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні у справі № 2-81/11 відмовлено в повному обсязі.

Ухвала суду мотивована тим, що в ухвалі Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року не було допущено описок та арифметичних помилок. Вимога заявника ОСОБА_2 відносно визначення та виправлення описки в журналі судового засідання від 24.11.2010 року задоволенню не підлягає, оскільки виправлення описки в журналі судового засідання не передбачено ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 просять визнати розгляд справи та ухвалення судового рішення від 28.02.2019 року передчасним; скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду; визнати дії/бездіяльність суду неналежними та винести окрему ухвалу; визнати дії/бездіяльність Верховної Ради України неналежними та такими, що при заміні ст. 219 ЦПК України (в редакції 2010 року) на ст.269 ЦПК ( в редакції від 03.10.2017 року), затвердили нікчемні положення нової редакції статті щодо виправлення описок та помилок в судовому рішенні, чим дозволили присутність учасників розгляду в судовому засіданні вважати необов`язковою та винести відповідну окрему ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з тим, що розгляд питання про виправлення описок без участі учасників справи є порушенням права на справедливий суд. Крім того, рішення про визнання явки учасників справи необов`язковою судом не приймалось, відповідна ухвала не виносилась.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Встановивши, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року таких помилок не містить, а також беручи до уваги те, що у своїй заяві ОСОБА_2 не було вказано, які саме помилки підлягають виправленню, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні цієї заяви.

Що стосується розгляду цього питання за відсутності заявника, колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_2 про виправлення описок підставно керувався положеннями ст.269 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду заяви.

За змістом цієї статті розгляд питання про внесення виправлень у судові рішення за загальним правилом здійснюється без повідомлення учасників справи, проте за ініціативою суду це питання може вирішуватися з повідомленням учасників справи. Однак їх неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Як зазначає сам апелянт, він повідомлявся про розгляд заяви шляхом направлення судової повістки.

Отже, в даному випадку ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_2 . неправильно витлумачені норми процесуального закону, оскільки їх неявка не визнавалась необов`язковою, проте у відповідності до ст.269 ЦПК України не перешкоджала розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про прийняття Верховною Радою України нікчемних положень щодо змін у ЦПК України є безпідставними, оскільки ч.4 ст.219 ЦПК України (в редакції 2010 року) містила аналогічні чинній ч.2 ст.269 ЦПК України положення, а саме: «особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень».

Згідно з ч.ч.1,5ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно - правовий акт ( у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України), визначаючи повноваження суду як носія судової влади, встановлює, що суд, крім виконання функцій, пов`язаних із безпосереднім вирішенням судових справ, уповноважений виносити окремі ухвали, які мають бути ефективним засобом дотримання законності, забезпечення судом захисту прав і свобод людини.

Окрема ухвала є дієвим засобом запобігання правопорушенням, ефективним засобом дотримання законності, забезпечення судом захисту прав і свобод людини, непрямим способом забезпечення законності і являє собою не власне судові повноваження судів, а деякі їхні наглядові, за своєю суттю, функції, спрямовані на підвищення правосвідомості та правопорядку. Окрема ухвала має бути обґрунтованою і вмотивованою. Окрема ухвала суду є актом правосуддя, оскільки їй властиві як загальні риси, характерні для інших актів правосуддя, так і специфічні, які відмежовують її від останніх. Окрема ухвала - це правовий акт, що являє собою предмет виняткової компетенції суду; постановляється в умовах суворого дотримання процесуальної форми; набирає законної сили нарівні з іншими актами правосуддя; носить обов`язковий характер; такі ухвали мають самостійний предмет впливу - негативні явища. Окремі ухвали по суті не впливають на розвиток і результат процесу і не стосуються питань, що безпосередньо належать до розгляду цивільної справи. Окрема ухвала відповідає всім вимогам акту застосування права: 1) виноситься лише судом у встановленому законом порядку; 2) має державно-владний характер; 3) містить індивідуально-конкретні правові приписи; 4) має юридичну силу, в необхідних випадках забезпечується державним примусом.

Суд не може винести окрему ухвалу (постанову), яка за своїм змістом ставить під сумнів законність та обґрунтованість прийнятого у цій справі рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для постановлення окремих ухвал стосовно суду першої інстанції, яким було прийнято оскаржуване рішення та Верховної Ради України, якою вносилися зміни до ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді питання про виправлення описок у судовому рішенні є безпідставними і необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2019 року, прийнятої відповідно до вимог закону.

До того ж ОСОБА_2 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічною заявою, вказавши описки, які на його думку підлягають виправленню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П.Коваленко