ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 646/4372/19

провадження № 22-ц/818/5265/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова Алла Валентинівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пац Євгенії Олегівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року в складі судді Шелест І.М.,

у с т а н о в и в:

В червні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк"), третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу (далі - ПН ХМНО) Бакумова Алла Валентинівна, та просив: скасувати рішення ПН ХМНО Бакумової А.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер - 31214071 від 02 вересня 2016 року та запис про державну реєстрацію права власності номер - 16201658 про реєстрацію права власності за АТ КБ "ПриватБанк" на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути судові витрати в розмірі 1 082 грн 40 коп.

Позов мотивовано тим, що 08 червня 2005 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" укладено Кредитний договір № HAD0GF01270007 та отримано кредит в розмірі 25 421,93 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 , та 5 421, 93 доларів США на оплату страхових внесків. В цей же день, для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, між ним та АТ КБ "ПриватБанк" укладено Договір іпотеки, предметом якого є вказана квартира.

На початку серпня 2016 року ОСОБА_1 отримав з АТ КБ "ПриватБанк" повідомлення від 26 липня 2016 року, в якому було зазначено, що у зв`язку з наявною заборгованістю банк має намір задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на квартиру на підставі пункту 26 Договору іпотеки.

11 жовтня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 дізнався про те, що 30 серпня 2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за АТ КБ "ПриватБанк" за рішенням ПН ХМНО Бакумової А.В.

ОСОБА_1 вважає, що рішення ПН ХМНО Бакумової А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31214071 від 02 вересня 2016 року є неправомірним, оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборонено звернення стягнення на нерухоме майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим йому кредитними установами в іноземній валюті, за умови, що таке житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника або (майнового) поручителя, за умови, що у позичальника або (майнового) поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

ПН ХМНО Бакумова А.В. не перевірила наявність у АТ КБ "ПриватБанк" прав іпотекодержателя та не отримала дозвіл органу опіки та піклування на реєстрацію права власності за банком, як це було передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив заборонити відчуження та проведення реєстраційних дій по зміні іпотекодержателя щодо квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що до винесення рішення у справі спірна квартира може бути відчужена третім особам, передана в іпотеку, а також може бути змінено іпотекодержателя майна, що може привести до неможливості виконання рішення у справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року заяву задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у вигляді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить АТ КБ "ПриватБанк". В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з огляду на обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважав необхідним заяву задовольнити частково та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у вигляді заборони відчуження.

17 вересня 2019 року Пац Євгенія Олегівна - представник АТ КБ "ПриватБанк" подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обґрунтування позивача щодо застосування заходів забезпечення позову не підтверджують наявність обставин, за яких необхідно забезпечити позов; наявність спору не є підставою для вжиття заходів його забезпечення.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Матеріали справи свідчать, що 08 червня 2005 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк", укладено Кредитний договір № HAD0GF01270007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 421,93 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 , вартістю 20 000,00 доларів США та на оплату страхових платежів у розмірі 5 421,93 доларів США.

08 червня 2005 року ОСОБА_1 за Договором купівлі - продажу, посвідченого ПН ХМНО Коссе Л.М. за реєстровим № 1471, придбав вказану квартиру.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 08 червня 2005 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" укладено Договір іпотеки, посвідчений ПН ХМНО Коссе Л.М. за реєстровим № 1487, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

30 серпня 2016 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до ПН ХМНО Бакумової А.В. із заявою про державну реєстрацію права власності на дану квартиру.

02 вересня 2016 року на підстави вказаної заяви ПН ХМНО Бакумовою А .В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо спірної квартири за АТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Предметом спору у даній справі є скасування рішення ПН ХМНО Бакумової А.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 .

АТ КБ "ПриватБанк" має право розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності. Тому, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження майна, що, в свою чергу, ускладнить виконання можливого рішення суду, а отже є необхідним збереження спірної квартири у власності встановленої юридичної особи на час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, та вважає обраний вид забезпечення співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 149 - 150, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Пац Євгенії Олегівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова