КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 51 694 грн. 90 коп. з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» є управителем та надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010 року, укладеного з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Раїси Окіпної, 18».

Згідно з вказаним договором ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» також є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому комплексі відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, між ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» та ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_2 , було укладено Договір про надання житлово-комунальних послуг №РО-18/60 від 06.04.2011 року, за умовами якого позивач зобов`язався забезпечити належну експлуатацію житлового будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 , а також надання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідач, користуючись наданими послуги, з 01.05.2018 року не сплачував за них, у зв`язку з чим станом на 25.03.2019 року розмір його заборгованості становить 51 694 грн. 90 коп., з яких: обслуговування будинку та прибудинкової території - 26 224 грн. 10 коп., конс`єрж-сервіс - 13 241 грн. 40 коп., загально будинкові витрати - 3 632 грн. 98 коп., пеня - 5 875 грн. 83 коп.; індекс інфляції - 2 196 грн. 52 коп., 3 % річних - 524 грн. 07 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «»Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість за надані послуги у розмірі 43 098 грн. 48 коп., пеню у розмірі 5 875 грн. 83 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 196 грн. 52 коп., 3 % річних у розмірі 524 грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 53 615 грн. 90 коп. (а.с. 45-50).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Так, в обгрунтування своєї апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь позивача грошові кошти за надання послуг конс`єрж-сервісу, оскільки ще в 2013 року ним було подано до ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» листи з повідомленням про відмову від отримання вказаних послуг.

При цьому, вказує, що з огляду на відсутність в матеріалах справи містобудівної та землевідвідної документації нарахована позивачем сума заборгованості є недоведеною (а.с. 57, 58).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.12.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» є управителем та надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010 року, укладеного з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Раїси Окіпної, 18».

Згідно з вказаним договором ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» також є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому комплексі відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, між ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» та ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_2 , було укладено Договір про надання житлово-комунальних послуг №РО-18/60 від 06.04.2011 року, за умовами якого позивач зобов`язався забезпечити належну експлуатацію житлового будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 , та надати житлово-комунальних послуги, а відповідач, в свою чергу, забезпечити своєчасну оплату цих послугу строки та н умовах, що передбачені цим Договором.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджують належне та своєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, матеріали справи не містять.

Натомість, згідно з Довідкою про суми заборгованості по оплаті послуг з обслуговування будинку і прибудинкової території та загальнобудинкових витрат за період з 01.05.2018 року по 28.02.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 , наданим позивачем на підтвердження своїх вимог, станом на 25.03.2019 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 51 694 грн. 90 коп., з яких: обслуговування будинку та прибудинкової території - 26 224 грн. 10 коп., конс`єрж-сервіс - 13 241 грн. 40 коп., загально будинкові витрати - 3 632 грн. 98 коп., пеня - 5 875 грн. 83 коп.; індекс інфляції - 2 196 грн. 52 коп., 3 % річних - 524 грн. 07 коп.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримувати майно, що йомуналежить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року (далі - Правила) визначає, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, відповідач, як власник квартири у будинку, повинен нести тягар утримання майна та виконувати свійобов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, оплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем у будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - це послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Частина 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених Законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Так, відповідно до п. 2.3. Договору №Р018/60 від 06.04.2011 року споживач оплачує послуги щомісячно, не пізніше 15-го числа місяця, що настає за розрахунковим, у розмірі визначеному у рахунках на оплату.

Пункт 1.4. Договору №РО-18/60 від 06.04.2011 року передбачає, що перелік послуг, які надаються Виконавцем, та тарифи на такі послуги наведені у додатку 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Як передбачено п. 9.1 Договору №РО-18/60 від 06.04.2011 року, за несвоєчасну та/або неповну оплату послуги споживачі сплачують виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 15.03.2018 року по справі №401/710/15-ц зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірна користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, встановивши факт порушення відповідачем своїх зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг в період з травня 2018 року по лютий 2019 року (включно), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі у розмірі 51 694 грн. 90 коп., з яких: обслуговування будинку та прибудинкової території - 26 224 грн. 10 коп., конс`єрж-сервіс - 13 241 грн. 40 коп., загально будинкові витрати - 3 632 грн. 98 коп., пеня - 5 875 грн. 83 коп.; індекс інфляції - 2 196 грн. 52 коп., 3 % річних - 524 грн. 07 коп.

Посилання апелянта на те, що він з 2013 року відмовився від послуг конс`єрж-сервісу шляхом надіслання позивачу відповідних листів, колегія суддів вважає безпідставними, адже, як вбачається з матеріалів справи, Дніпровський районний суд м. Києва, задовольняючи позовні вимоги позивача до відповідача по аналогічній справі щодо стягнення заборгованості за період з 01.10.2015 року по 30.04.2018 року, виходив з того, що укладений між сторонами договір № РО-18/60 є чинним, а отже наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за невиконання його умов.

Вказане рішення суду набрало законної сили, а відтак, в силу положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені цим рішенням, не потребують доказуванню при розгляді даної справи.

Крім того, оскільки відповідно до чинного законодавства містобудівна та землевпорядна документація жодним чином не регулює питання нарахування заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, доводи апелянта про зворотнє колегія суддів також відхиляє.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська