Справа № 462/5413/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1074/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача, його представника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, внесення запису у трудову книжку, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.2-10), уточненим під час розгляду справи заявою від 20.02.2018 року (а.с.87), в якому просив: встановити факт його перебування у трудових відносинах із товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Навігатор»; зобов`язати ТОВ «Навігатор» внести запис у трудову книжку, зазначивши дату прийняття його на роботу у ТОВ «Навігатор» водієм 02.10.2006 року та дату звільнення з роботи 21.02.2010 року; стягнути з ТОВ «Навігатор» на його користь 22039 грн. 75 коп. заборгованої заробітної плати, яку він обраховує, виходячи із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2010 року по 30.09.2016 року включно у розмірі 286618 грн. 70 коп., а всього 308658 грн. 45 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з жовтня 2006 року по лютий 2010 року він працював водієм таксі у ТОВ «Навігатор», однак, через свій довірливий характер не перевіряв правильності оформлення його на роботу. Необхідність перевірки наявності записів у трудовій книжці виникла у нього в 2012 році при оформленні пенсії, однак, після неодноразових звернень до генерального директора ТОВ «Навігатор» про надання належно оформленої трудової книжки, жодних результатів отримано не було. У 2011 році він звернувся до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області щодо порушення законодавства про працю керівництвом ТОВ «Навігатор», яка дала висновок про те, що між ним (позивачем) та ТОВ «Навігатор» ймовірно мали місце неформальні трудові відносини, які не були приведені у відповідність до чинного законодавства. Позивач вважає, що підтвердженням існування між ним та названим товариством трудових відносин є наказ №11-к від 11.03.2008 року та наказ №115-к від 04.01.2010 року про прийняття на посаду водія легкового автомобіля і закріплення за ним автомобіля «Daewoo-Nexia» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та наказ №2/8с від 08.02.2010 року про прийняття на стажування водієм легкового автомобіля і закріплення за ним вказаного автомобіля, а також протокол про адміністративне правопорушення, в якому є відомості про нього, як про водія легкового автомобіля «Daewoo-Nexia» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , належного ТОВ «Навігатор», як учасника дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце у квітні 2008 року.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено, як за безпідставністю, так і за спливом позовної давності.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає неправильними висновки суду першої інстанції про те, що він користувався вказаним транспортним засобом на правах оренди, оскільки ні з працівниками ТОВ «Навігатор», ні з самим ТОВ «Навігатор» він договорів оренди не укладав.

На думку апелянта, суд не дав належної правової оцінки доказам у справі і не врахував тих письмових доказів, які він подав на підтвердження своїх вимог.

Крім того, апелянт вважає помилковими висновки суду про пропущення ним строку позовної давності, оскільки його позовні вимоги стосуються стягнення заробітної плати і закон не встановлює обмежень будь-яким строком для звернення до суду з такими вимогами, до того ж, перед зверненням до суду з вказаним позовом, він звертався у 2011 році до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області та до правоохоронних органів, що не було враховано судом при вирішенні питання поважності причин пропущення строку позовної давності.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони позивача, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до положень ст.24 КЗпП України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі (ч.1 ст.24 КЗпП).

Додержання письмової форми було обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою (п.6 ч.1 ст.24 КЗпП).

Частиною третьою цієї статті було передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Частиною четвертою статті 24 КЗпП України було передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Враховуючи наведені вище норми закону, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах, оскільки відсутня заява позивача про прийняття його на роботу у назване підприємство, не доведено факту роботи позивача за правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням його робочого місця, а також відсутні докази виплати позивачеві заробітної плати за трудовим договором.

Виявлення Територіальною державною інспекцією праці у Львівській області під час перевірки наказу ТОВ «Навігатор» №2/8с від 08.02.2010 року про прийняття позивача на стажування водієм легкового автомобіля і закріплення за ним автомобіля «Daewoo-Nexia» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.30), не може бути безумовним підтвердженням існування між сторонами трудових відносин, оскільки, в подальшому, такі відносини не були оформлені між ними у встановленому законом порядку шляхом написання позивачем заяви та видачі на її підставі відповідачем наказу про прийняття позивача на роботу на посаду водія із встановленням розміру посадового окладу.

Інших наказів Територіальною державною інспекцією праці у Львівській області під час перевірки виявлено не було (а.с.24-25).

Представлення позивачем наказу №11-к від 11.03.2008 року про прийняття на посаду водія легкового автомобіля і закріплення за ним автомобіля «Daewoo-Nexia» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.28), а також шляховий листок про допуск до керування транспортним засобом в період 11-12 квітня 2008 року (а.с.33), не можуть братись до уваги, оскільки щодо внесення недостовірних відомостей до цього наказу з метою отримання від ЗАТ УСКА «Княжа» страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка мала місце 11.04.2008 року за участю зазначеного вище транспортного засобу (протокол про адміністративне правопорушення ЛВ №249667 (а.с.31)), проводилось досудове розслідування за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №50003801 від 10.10.2014 року, кримінальне провадження по якому було закрите постановою прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 Львівської області від 22.02.2016 року у зв`язку із смертю ОСОБА_3 - генерального директора ТОВ «Навігатор» (а.с.54-55), що є нереабілітуючою підставою.

Отже, правових підстав для висновку про те, що сторони перебували саме у трудових відносинах, немає.

Крім того, встановлення факту перебування у трудових відносинах не передбачено нормами ЦПК України, а тому позов у цій частині є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю, а тому рішення в цій частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При цьому, у зв`язку із безпідставністю заявлених позивачем позовних вимог, посилання суду в мотивувальній частині рішення на сплив позовної давності, як на додаткову підставу для відмови у задоволенні позову, є неправильним, а тому підлягає виключенню, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення в цій частині та, відповідно, часткового задоволення апеляційної скарги позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 лютого 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на сплив позовної давності як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 .

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.