ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4580/19 Справа № 174/3/16 Головуючий у першій інстанції: Шаповал Г.І. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 з 18 травня 1995 року, який було розірвано у встановленому законом порядку 09 грудня 2014 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. За час шлюбу ними за спільні кошти було набуто майно: автономне газове опалення, яке було встановлено в квартирі ОСОБА_1 у 2009 році, вартістю 11047,00 грн (робота, обладнання та матеріали); утеплення в 2011 році стін квартири ОСОБА_1 , вартістю 5600,00 грн (робота та матеріали); телевізор «LG», придбаний в 2002 pоці, вартістю 1500,00 грн; телевізор «Самсунг», придбаний у 2007 pоці, вартістю 1100,00 грн; телевізор «JVC», придбаний в 1999 pоці, вартістю 800,00 грн; відео програвач, придбаний у 2005 pоці, вартістю 200,00 грн; велосипед «Україна», придбаний у 1999 pоці, вартістю 200,00 грн; плита газова, придбана в 2008 pоці, вартістю 1800,00 грн; витяжна вентиляція для кухні, придбана в 2012 pоці, вартістю 634,50 грн; електрична духова шафа, придбана в 2008 pоці, вартістю 400,00 грн; мікрохвильова піч, придбана в 2011 pоці, вартістю 655,00 грн; пральна машина «Самсунг», придбана в 2011 pоці, вартістю 3060,00 грн; телефонний апарат, придбаний у 2009 pоці, вартістю 95,00 грн; пилосос з водяним фільтром, придбаний у 2008 pоці, вартістю 1300,00 грн; у квартирі ОСОБА_1 протягом 2012 році було встановлено новий світильник у спальній кімнаті, вартістю 220,00 грн, у залі, вартістю 250,00 грн, на кухні, вартістю 140,00 грн та в коридорі, вартістю 140,00 грн; килим розміром 3 на 4 метри, придбаний у 2000,00 pоці, вартістю 1200,00 грн; спальне ліжко, придбане в 2013 pоці, вартістю 800,00 грн; у 2012 році в квартирі ОСОБА_1 замінені вікна та балконний блок на металопластикові склопакети, вартістю 5820,00 грн (робота та матеріали); у 2012 році у квартирі ОСОБА_1 встановлено балконну раму, балкон та раму обшито пластиковими панелями, загальна вартість роботи та матеріалів склала 1400,00 грн; металеві вхідні двері, придбані та встановлені в квартирі ОСОБА_1 у 2012 pоці, вартість дверей та роботи по їх встановленню складає 1400,00 грн; у 2013 році виконано ремонт квартири ОСОБА_4 , вартість якого склала 2420,00 грн. (робота та матеріали); чотири табурети, придбані в 2009 pоці, вартістю 280,00 грн; кондиціонер (спліт-система) повітря, придбаний у 2011 pоці, вартістю 2750,00 грн. Всього придбано майна загальною вартістю 45211,50 грн, яке на цей час знаходиться в квартирі ОСОБА_1 та яким вона користується одноособово. Крім того, за час шлюбу, в березні 2007 року, за його особисті кошти, які були йому подаровані його дочкою ОСОБА_5 , ним, позивачем, було придбано автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 29000,00 грн, який є його особистою власністю, але проти цього заперечує ОСОБА_1 . Факт придбання автомобіля за час шлюбу перешкоджає йому розпоряджатися ним на власний розсуд. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив поділити спільне майно подружжя та визнати за ним право власності на телевізор «LG», вартістю 1500,00 грн; телевізор «JVC», вартістю 800,00 грн; велосипед «Україна», вартістю 200,00 грн; електричну духову шафу, вартістю 400,00 грн; мікрохвильову піч, вартістю 655,00 грн; пральну машину «Самсунг», вартістю 3060,00 грн; телефонний апарат, вартістю 95,00 грн, а всього майна загальною вартістю 6710,00 грн. Визнати за ним, позивачем, право особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 29000,00 грн. Визнати за ОСОБА_1 право власності на автономне газове опалення, яке було встановлено в її квартирі в 2009 році, вартістю 11047,00 грн (робота, обладнання та матеріали); утеплення стін квартири в 2011 році, вартістю 5600,00 грн (робота та матеріали); телевізор «Самсунг», придбаний у 2007 pоці, вартістю 1100,00 грн; відео програвач, придбаний у 2005 pоці, вартістю 200,00 грн; плита газова, придбана в 2008 pоці, вартістю 1800,00 грн; витяжна вентиляція для кухні, придбана в 2012 pоці, вартістю 634,50 грн; пилосос з водяним фільтром, придбаний у 2008 pоці, вартістю 1300,00 грн; світильники: в спальній кімнаті, вартістю 220,00 грн, в залі, вартістю 250,00 грн, на кухні, вартістю 140,00 грн та в коридорі, вартістю 140,00 грн; килим розміром 3 на 4 метри, придбаний у 2000 pоці, вартістю 1200,00 грн; спальне ліжко, придбане в 2013 pоці, вартістю 800,00 грн; у 2012 році в її квартирі замінені вікна та балконний блок на металопластикові склопакети, вартістю 5820,00 грн (робота та матеріали); у 2012 році в квартирі встановлено балконну раму, балкон та раму обшито пластиковими панелями, загальна вартість роботи та матеріалів склала 1400,00 грн; металеві вхідні двері, придбані та встановлені в квартирі в 2012 році, вартість дверей та роботи по їх встановленню складає 1400,00 грн; у 2013 році виконано ремонт квартири, вартість якого склала 2420,00 грн (робота та матеріали); чотири табурети, придбані в 2009 році, вартістю 280,00 грн; кондиціонер (спліт-система) повітря, придбаний у 2011 році, вартістю 2750,00 грн, на загальну суму 38501,50 грн. (а.с. 59-61 т.1).

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, виділено ОСОБА_3 на праві приватної власності наступне майно: телевізор «LG», вартістю 1500,00 грн; телевізор «JVC», вартістю 800,00 грн; велосипед «Україна», вартістю 200,00 грн; електричну духову шафу, вартістю 400,00 грн; мікрохвильову піч, вартістю 655,00 грн; пральну машину «Самсунг», вартістю 3060,00 грн; телефонний апарат, вартістю 95,00 грн, а всього майна загальною вартістю 6710,00 грн. Виділено ОСОБА_1 на праві приватної власності наступне майно: автономне газове опалення вартістю 11047,00 грн (робота, обладнання та матеріали), утеплення в 2011 році стін квартири вартістю 5600,00 грн (робота та матеріали), телевізор «Самсунг», вартістю 1100,00 грн, відео програвач вартістю 200,00 грн, плита газова вартістю 1800,00 грн, витяжна вентиляція для кухні вартістю 634,50 грн., пилосос з водяним фільтром вартістю 1300,00 грн, світильники: в спальній кімнаті вартістю 220,00 грн, в залі вартістю 250,00 грн, на кухні вартістю 140,00 грн та в коридорі вартістю 140,00 грн, килим розміром 3 на 4 метри вартістю 1200,00 грн, спальне ліжко вартістю 800,00 грн, замінені вікна та балконний блок на металопластикові склопакети вартістю 5820,00 грн (робота та матеріали), встановлення балконної рами, обшиття балкону та рами пластиковими панелями, загальна вартість роботи та матеріалів склала 1400,00 грн, металеві вхідні двері вартістю 1400,00 грн, вартість ремонту 2420,00 грн, чотири табурети вартістю 280,00 грн, кондиціонер (спліт-система) повітря вартістю 2750,00 грн всього майна на загальну вартість 38501,50 грн. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 29000,0 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ автомобіля скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скаргиі заявлених позовних вимог; враховуючи, що справа направлена на новий апеляційний розгляд лише в частині задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права особистої приватної власності на автомобіль, - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення місцевого суду з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18 травня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом РАГС Вільногрірського міськвиконкому Дніпропетровської області 18.05.1995 року (а.с. 5 т.1).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 09 грудня 2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 09 грудня 2014 року (а.с. 6 т.1).

Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що за час шлюбу ними було придбано: автономне газове опалення, яке було встановлено в квартирі ОСОБА_1 у 2009 році, вартістю 11047,00 грн (робота, обладнання та матеріали); утеплення в 2011 році стін квартири ОСОБА_1 , вартістю 5600,00 грн (робота та матеріали); телевізор «LG», придбаний в 2002 pоці, вартістю 1500,00 грн; телевізор «Самсунг», придбаний у 2007 pоці, вартістю 1100,00 грн; телевізор «JVC», придбаний у 1999 pоці, вартістю 800,00 грн; відео програвач, придбаний у 2005 pоці, вартістю 200,00 грн; велосипед «Україна», придбаний у 1999 pоці, вартістю 200,00 грн; плита газова, придбана у 2008 pоці, вартістю 1800,00 грн; витяжна вентиляція для кухні, придбана в 2012 pоці, вартістю 634,50 грн; електрична духова шафа, придбана в 2008 pоці, вартістю 400,00 грн; мікрохвильова піч, придбана в 2011 pоці, вартістю 655,00 грн; пральна машина «Самсунг», придбана в 2011 pоці, вартістю 3060,00 грн; телефонний апарат, придбаний у 2009 pоці, вартістю 95,00 грн; пилосос з водяним фільтром, придбаний у 2008 pоці, вартістю 1300,00 грн; у квартирі ОСОБА_1 протягом 2012 році було встановлено новий світильник у спальній кімнаті, вартістю 220,00 грн, в залі, вартістю 250,00 грн, на кухні, вартістю 140,00 грн та в коридорі, вартістю 140,00 грн; килим розміром 3 на 4 метри, придбаний у 2000 pоці, вартістю 1200,00 грн; спальне ліжко, придбане в 2013 pоці, вартістю 800,00 грн; у 2012 році в квартирі ОСОБА_1 замінені вікна та балконний блок на металопластикові склопакети, вартістю 5820,00 грн (робота та матеріали); у 2012 році в квартирі ОСОБА_1 встановлено балконну раму, балкон та раму обшито пластиковими панелями, загальна вартість роботи та матеріалів склала 1400,00 грн; металеві вхідні двері, придбані та встановлені в квартирі ОСОБА_1 у 2012 pоці, вартість дверей та роботи по їх встановленню складає 1400,00 грн; у 2013 році виконано ремонт квартири ОСОБА_4 , вартість якого склала 2420,00 грн (робота та матеріали); чотири табурети, придбані в 2009 pоці, вартістю 280,00 грн; кондиціонер (спліт-система) повітря, придбаний у 2011 pоці, вартістю 2750,00 грн.

Відповідно до копії договору дарування грошових коштів від 10 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Західного нотаріального округу м. Москви за реєстровим №30-017, ОСОБА_5 (дочка позивача від попереднього шлюбу) подарувала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 150000,00 російських рублів на купівлю автомобіля ВАЗ 2107 (а. с. 34-38 т.1).

Згідно довідки територіального підрозділу РСЦ МВС у Дніпропетровській області від 07.12.2016 року, 21 березня 2007 року на імя позивача ОСОБА_3 було придбано автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер № НОМЕР_1 (а. с. 211 т.1).

Відповідно до курсу валют НБУ, станом на 21 березня 2007 року, 150000,00 російських рублів дорівнювало 29088,0 грн. (150000,00 руб. : 0,19392).

Згідно ст. ст. 57, 60 Сімейного кодексу України, які встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи презумпцію права спільної сумісної власності подружжя; встановивши, що автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та під час спільного проживання, що підтверджується письмовими матеріалами справи та визнано сторонами, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої приватної власності на вказане авто.

Посилання позивача на те, що спірний автомобіль було придбано за грошові кошти в сумі 150000,00 російських рублів, які позивачу подарувала його дочка від переднього шлюбу ОСОБА_5 , - не спростовують презумпцю права спільності сумісної власності подружжя на автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки позивачем не доведено, що авто було придбано саме за подаровані кошти; відповідач наполягає, що авто придбавалось за кошти спільного сімейного бюджету сторін. Будь-яких доказів на підтвердження факту придбання автомобіля саме за подаровані кошти позивачем не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Самий лише факт співпадання у часі оформлення договору дарування грошових коштів на імя позивача та придбання спірного автомобіля, а також розміру грошових сум за договором дарування та вартості авто, з урахуванням курсу валют, - не спростовують викладених вище висновків апеляційного суду та не доводять факту придбання автомобіля саме за подаровані кошти.

Колегія приймає до уваги доводи відповідачки, яка зазначила, що за час перебування у шлюбі (з травня 1995 року) подружжя мало спільні грошові заощадження для придбання у 2007 році автомобіля за 29000,0 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про спростування позивачем презумпції права спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль, тому заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року необхідно скасувати в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Колегія звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ автомобіля та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому апеляційний суд в іншій частині справу не переглядає.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, заочне рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 29000,00 грн., в цілому, скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на автомобіль «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді