Справа № 466/5424/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Назаркевич Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в :

АТ КБ «Приватбанк» 04.07.2019 р. звернулось в суд із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14 431,50 грн. та судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.12.2012 року, ОСОБА_1 отримав кредит в сумів 3102,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Проте, ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 17.06.2019 року складає 14 431,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3057,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3183,20 грн., пеня та комісія 5827,68 грн., штраф 2363,43 грн.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно договору №б/н від 28.12.2012 року, оформленого шляхом укладання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, ОСОБА_1 , отримав у АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 3102,53 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідач станом на 17.06.2019 року має заборгованість перед банком в сумі 14 431,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3057,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3183,20 грн., пеня та комісія 5827,68 грн., штраф 2363,43 грн.

Оцінюючи доводи позовної заяви про те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку є складовою частиною кредитного договору, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом, зокрема підписання заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку.

У цій заяві міститься умова, згідно якої відповідач згідний, що така заява разом із Умовами і правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, суд вважає, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору, відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, вирішуючи спір у даному конкретному випадку, суд вважає за необхідне на підставі належних та допустимих доказів детально перевірити та оцінити обставину укладення такого договору, а також його умови.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку,які викладені на банківському сайті, складає між ОСОБА_1 та банком договір кредиту.

Однак, Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи на обслуговування карти, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту.

Згідно положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

При таких фактичних обставинах справи, суд вважає, що умови кредитування, на які посилається позивач, не були узгоджені стороною позичальника, а тому дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Тарифи банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору кредиту.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 226/3556/15-ц, не відійшовши таким чином від правових висновків в аналогічних правовідносинах, зроблених Верховним судом України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 року та № 6-16цс15 від 11.03.2015 року.

Крім того, аналогічний правовий висновок детально викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом 3183,20 грн., пеня та комісія 5827,68 грн., штраф 2363,43 грн. не підлягають до задоволення у зв`язку із їх недоведеністю, оскільки позивач на виконання вищенаведених вимог ст. ст. 81, 89 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, оплати за його прострочення, пені та штрафних санкцій, виходячи з того, що відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, якими передбачено їх нарахування.

У той же час, сума заборгованості за кредитом у розмірі 3057,19 грн. позивачем доведена повністю і така підлягає стягненню з відповідача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ст. ст.525,526,530 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Оскільки сторони не з`явились в судове засідання, на підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового розгляду технічними засобами не здійснювалось.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2012 року в розмірі 3057 (три тисячі п`ятдесят сім ) грн. 19 коп. заборгованості за тілом кредиту та 3183 (три тисячі сто вісімдесят три ) грн. 20 коп. заборгованості за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299

Відповідач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима