Справа № 158/2395/19 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/1253/19 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.09.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач ОСОБА_1 скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25.04.2019 складає 11769,09 грн, з яких: заборгованість за кредитом 2531,03 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 2194,52 грн, нарахована пеня за прострочене зобов`язання 4925,92 грн, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1081 грн, штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (відсоткова складова) 536,62 грн. Тому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11769,09 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, а тому суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2011, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , тоді як із долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, вбачається, що остання укладена між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належними та допустимими доказами не доведено факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 3000,00 грн від позивача АТ КБ «ПриватБанк», а також права на звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк», не вказано будь-яких правових підстав, в тому числі, передбачених положеннями ст. 512 ЦК України, що вказували б на заміну кредитора у зобов`язанні, що виникло між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 в результаті заповнення ним анкети-заяви про отримання банківських послуг від 07.09.2011.

Судом першої інстанції встановлено що 07.09.2011 між ПАТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 9).

Позивач у даній справі АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належними та допустимими доказами не доведено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту у розмірі 3000,00 грн від позивача АТ КБ «ПриватБанк», а також права на звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк», не вказано будь-яких правових підстав, в тому числі, передбачених положеннями ст. 512 ЦК України, що вказували б на заміну кредитора у зобов`язанні, що виникло між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 в результаті заповнення ним анкети-заяви про отримання банківських послуг від 07.09.2011.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем у даній справі та не надав доказів на підтвердження існування правових підстав на звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді