ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/55/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 305030000 Линдюк В.С. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Линдюка В.С., по справі за позовом Головного управління Національної поліції в Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 08 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та надав відповідні документи. По результату розгляду вказаної заяви відповідачу було відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

19 травня 2017 року рішенням Городищенського районного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання судового рішення позивачем було перераховано ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 275 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2942 від 01 грудня 2017 року

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2018 року постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції у Черкаській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі, визначеному ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію».

На виконання постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області затверджено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ в сумі 158 580 грн.

Позивач зазначає, оскільки ОСОБА_1 було здійснено виплату одноразової грошової допомоги в сумі 275 600 грн, а згідно постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року, виплата одноразової грошової допомоги становить 158 580 грн., тому переплата становить 117 020 грн., яка підлягає до повернення.

Відповідач ОСОБА_1 відмовився в добровільному порядку повернути надмірно виплачені кошти.

З таких підстав, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області кошти в сумі 117 020 грн. та судовий збір в сумі 1 762 грн.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції у Черкаській області до ОСОБА_1

Судові витрати залишено за позивачем.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Черкаській області просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги аналогічні обгрунтуванню позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Чубин О.М. просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 08 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції з письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності через захворювання , пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області було прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання дій Головного управління Національної поліції у Черкаській області неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року у справі № 691/480/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Національної поліції у Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

На виконання постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року, наказом Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 05 жовтня 2017 року № 2640 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у сумі 275 600 грн., які було виплачено 01 грудня 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2942.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2018 року частково задоволено касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Черкаській області, скасовано постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції у Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4; призначено, нараховано та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі, визначеному ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату в порядку, передбаченому, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4).

На виконання постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 12 липня 2018 року №1803 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справи у сумі 158 580 грн. та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 05 жовтня 2017 року № 2640, згідно якого ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 275 600 грн. і надано доручення окремим структурним підрозділам Головного управління Національної поліції у Черкаській області вжити відповідних заходів по поверненню ОСОБА_1 надмірно отриманої суми одноразової грошової допомоги у сумі 117 020 грн.

Звертаючись до суду із позовом Головне управління Національної поліції у Черкаській області посилалось на те, що згідно постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року, які передбачені для виплати одноразової грошової допомоги відповідачу в значно меншому розмірі, а виплачено було в більшій сумі, тому відповідач повинен повернути різницю, тобто оскільки підстави, відповідно до яких відповідачем були набуті грошові кошти в сумі 117 020 грн. відпали, а саме на підставі рішення суду, яке було виконано позивачем було частково скасовано і змінилась сума виплати одноразової грошової допомоги, тому кошти є надмірно сплаченими і підлягають поверненню.

При цьому, позивачем не було обґрунтовано на підставі яких норм права мотивована позовна заява і яким чином порушено відповідачем права Головного управління Національної поліції у Черкаській області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, поскільки заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Частиною першою статті 380 КАС України передбачено, що питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Отже вказана норма регулює порядок вирішення питання про поворот виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. Стаття спрямована забезпечити інтереси добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Апеляційним судом встановлено, що позивач із заявою про поворот виконання судового рішення в порядку, передбаченому статтею 380 КАС України, не звертався.

За таких обставин та на підставі належним чином оцінених доказів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави передбачені статтею 1212 ЦК України для стягнення грошових коштів з відповідача.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 760/10133/16-ц ( провадження № 61-33978св18).

Враховуючи наведене та на підставі належним чином оцінених доказів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції у Черкаській області грошових коштів в сумі 117 020 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: