Справа № 450/536/19 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/1650/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2019 року в складі судді Мельничук І.І. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація-Агротехінвестсервіс» до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки,-

встановила:

У лютому 2019 року позивач ТзОВ «Корпорація-Агротехінвестсервіс» звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація-Агротехінвестсервіс» до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає, що суд першої інстанції відкрив провадження у справі з порушенням правил підсудності.

В апеляційній скарзі зазначає, що місцезнаходження відповідача ПАТ «ВіЕс Банк» зареєстроване за адресою: м. Львів, вул. Грабовського, 11, що відноситься до Галицького району м. Львова, а відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Жовківського району Львівської області.

Таким чином, позовну заяву необхідно було подавати до Галицького районного суду м.Львова або Жовківського районного суду Львівської області.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2019 року та направити справу для розгляду до Галицького районного суду м. Львова.

Учасники справи апелянт ОСОБА_1 та представник позивача ТзОВ «Корпорація-Агротехінвестсервіс» будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 89-90), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Представник відповідача ПАТ «ВІЕс Банк» викликався в судове засідання та не з`явився, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд із відміткою «за письмовою заявою одержувача» (а.с. 87).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України та належить розглядати за правилами загального позовного провадження і така підсудна Пустомитівському районному суду Львівської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду враховуючи таке.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, позивач ТзОВ «Корпорація-Агротехінвестсервіс» звернувшись в суд з позовними вимогами, предметом яких є визнання недійсним договору іпотеки, в позовній заяві визначив відповідачами юридичну особу ПАТ «ВіЕС Банк» та фізичну особу ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Підсудність за вибором позивача визначена статтею 28 ЦПК України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За наведеного, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ТзОВ «Корпорація-Агротехінвестсервіс» не погоджується та просить визнати недійсним договір іпотеки від 21.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» (Іпотекодержатель), ТзОВ «Корпорація-Агротехінвестсервіс» (Іпотекодавець-майновий поручитель) та ОСОБА_1 (Боржник), зареєстрований у реєстрі за № 1749, 1750, 1751 (а.с. 2-8).

При цьому, згідно із п. 2 оспорюваного договору, предметом іпотеки є нежитлові приміщення та земельна ділянка, які знаходяться в с. Муроване, Пустомитівського району, Львівської області (а.с. 9-10).

Таким чином, доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції щодо підсудності справи Пустомитівському районному суду Львівської області є безпідставними, оскільки позовні вимоги безумовно стосуються нерухомого майна, яке знаходиться у Пустомитівському районі Львівської області, що свідчить про необхідність застосування положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності в цілому є необгрунтованими, позов підставно заявлено до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, а висновок суду про його підсудність Пустомитівському районному суду Львівської області є правильним.

Відтак, відкриваючи провадження у даній цивільній справі районний суд, на підставі наявних у справі даних, встановив і правильно виходив з положень підсудності, передбачених у ст. 30 ЦПК України та відповідно до вимог закону відкрив провадження по справі.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк