Справа № 308/22/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Новицька Ольга Вікторівна про встановлення факту постійного проживання, про визнання права власності на спадкове майно, про зобов`язання нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину та про скасування рішення про державну реєстрацію,

встановив:

02.01.2019 ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, який уточнив 02.04.2019, в якому просив встановити факт його постійного проживання зі своєю бабою ОСОБА_6 на час відкриття спадщини; визнати за ним право власності на спадкове майно - 2/9 частки квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 55,3 м житловою площею 40,5 м, що належали ОСОБА_6 ; зобов`язати приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицьку Ольгу Вікторівну внести зміни до свідоцтв про право на спадщину №413, 414 від 06.04.2015, визначивши кожному спадкоємцю по 2/9 частки приватної власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якої 55.3 кв. м., житлова площа 40.5 кв. м., та видати йому свідоцтво про право на спадщину, визначивши за ним 2/9 частки приватної власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якої 55.3 кв. м., житлова площа 40.5 кв. м.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20533922 від 06.04.2015 та записи про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №: 9301662 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_4 ; 9301539 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_4 ; 9301617 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_7 ; 9301538 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_7 ; встановити порядок виконання судового рішення, шляхом обов`язку держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Міністерство юстиції України, суб`єктів державної реєстрації, державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внести запис про скасування державної реєстрації прав, пов`язаних зі зміною права власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справ №2-5665/11 від 10.11.2011 встановлено, що ОСОБА_6 та її сину ОСОБА_8 , належали по Ѕ частці квартири за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , його частку успадкували син ОСОБА_3 та жінка ОСОБА_9 , яка відмовилася від спадщини на користь свого сина ОСОБА_3 У 2014 році померла ОСОБА_6 , яка позивачеві приходилася рідною бабою. Враховуючи, що позивач постійно проживав з такою у квартирі на момент смерті, то вважав, що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Проте, у серпні 2018 року йому стало відомо, що з 06.04.2015 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули право часткової власності частки у квартирі. Проте позивач вважає, що спадкування відбулося з порушенням закону, оскільки він мав спадкувати частку майна померлої ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за правом представлення як син померлого сина ОСОБА_6 ОСОБА_8 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Василечко А.В. підтримав доповнені позовні вимоги й просив задовольнити такі з огляду на те, що ОСОБА_3 повинен був прийняти спадщину за правом представлення в порядку встановленим законом для спадкоємців, які на момент смерті спадкодавця проживали з ним. Позивач на момент смерті ОСОБА_6 проживав разом з нею в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , здійснював утримання помешкання, що зокрема стверджується квитанціями про оплату комунальних послуг.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Петрецький С.І. заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити у задоволенні таких, з огляду на те, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину як внук померлої ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю спадкоємців першої черги - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а за правом представлення за померлим батьком як особа, яка пропустила строк для прийняття спадщини. На момент смерті ОСОБА_6 позивач з такою не проживав, догляд та утримання померлої здійснювала її донька ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі №2-5665/11 від 10.11.2011 визначено належність по 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , її сину. (а.с. 16). Вказане право власності (у формі приватної спільної часткової власності) зареєстроване, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33274712 від 23.02.2012 (а.с.17)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 (а.с. 23), частку якого успадкував його син ОСОБА_3 , який став власником 2/6 частки квартири, та мати померлого ОСОБА_6 , яка стала власницею 4/6 частки квартири. Вказане стверджується свідоцтвом про спадщину №337 від 06.09.2012 (а.с.20), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16908767 від 28.01.2014 (а.с. 18), згідно з яким 2/6 частки квартири належать ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , належна такій 4/6 частка в квартирі успадкована ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Підтвердженням чого слугує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № від 15.08.2018, за яким 06.04.2015 зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_4 , право спільної часткової власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину №413 та №414 від 06.04.2015 відповідно. (а.с. 11-13).

З листа № 43/01-16 від 27.09.2018 приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицької Ольги Вікторівни на адвокатський запит ОСОБА_10 вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини за померлою ОСОБА_6 , тобто з 01.08.2014 ОСОБА_3 не звернувся до нотаріуса, хоча про смерть такої йому було відомо. Разом з цим в листі зазначено, що «автоматичне» прийняття спадщини можливе лише при тому, що спадкоємець спільно й постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті останнього, за відсутності при цьому спадкоємців більш близького ступеня спорідненості. (а.с.14)

Так, однією з позовних вимог ОСОБА_3 є встановлення факту його постійного проживання спільно з ОСОБА_6 , в тому числі й на момент її смерті. Вказана позовна вимога має визначальне значення для вирішення інших вимог, зокрема, про визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказане стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.42).

15.12.2014, в межах шестимісячного строку, до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицької О.В. звернулися доньки померлої - ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с. 38)

Син спадкодавця ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23). Його син позивач ОСОБА_3 (відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.26) є спадкоємцем за правом представлення, передбаченим статтею 1266 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Як вбачається з пояснень приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицької О.В. (а.с.37-41) від 04.02.2019, ОСОБА_3 з дня відкриття спадщини по сьогоднішній (прим. 04.02.2019) день до неї не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_3 вказує, що не звертався до нотаріуса протягом шестимісячного строку, оскільки вважав, що прийняв спадщину, в належній частці його померлому батьку, автоматично як спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем, в тому числі й на момент її смерті.

На підтвердження вказаного додав: акт про фактичне місце проживання особи від 04.09.2018, за яким голова ОСББ ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 констатували факт, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 , проте фактично проживає ще й ОСОБА_9 (а.с.22); довідку про склад сім`ї від 21.11.2016, виданою головою ОСББ Ігнат Є.Д., відповідно до якою за вищевказаною адресою до складу сім`ї зареєстрованих входить ОСОБА_3 (а.с.25)

Також ОСОБА_3 підтвердив факт реєстрації за вказаною адресою в судовому засіданні, проте вказав, що дату реєстрації у квартирі не пам`ятає.

Проте вказане позивачем спростовується наступними доказами.

Довідкою №3071, видана КП «ЖРЕР №1» від 26.11.2014 стверджується, що в квартирі АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) крім померлої, інші особи зареєстровані не були. (а.с.43)

Відповідно до довідки від 30.01.2019 №333/18-06, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 11.11.2014 по теперішній час (прим. 30.01.2019). (а.с.44)

ВС у постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 вказав, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Однак в матеріалах справи наявні докази (а.с.43, а.с.44), які свідчать про те, що станом на 01.08.2014 (день смерті спадкодавця) ОСОБА_3 не тільки не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а й проживав окремо від спадкодавця.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка ОСОБА_5 пояснила, що її мати, спадкодавець ОСОБА_6 , перебувала на її повному утриманні й проживала з 2007 року по день смерті в її квартирі за адресою АДРЕСА_3 .

Позивач в судовому засіданні проти такого твердження ОСОБА_5 не заперечував та підтвердив, що після перенесеного у 2007 році інсульту ОСОБА_6 проживала у своєї дочки ОСОБА_5 .

Вказані свідчення підтверджуються й інформацією, зазначеною у відзиві відповідачки ОСОБА_4 (а.с.66-71), до якого додано довідку від 30.01.2015 №233, виданою ТОВ «Житло-Сервіс», за якою ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , проте проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 без реєстрації (а.с.73); лист від 01.08.2014, виданий робітниками відділу ритуальної служби УККІІ за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 , про можливість поховання ОСОБА_6 в сімейній могилі. (а.с.74).

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до узагальнення Пленуму ВССУ від 01.03.2013 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Твердження позивача, зазначене в його показах в судовому засіданні, про те, що він проживав у вказаній квартирі, не оспорюється відповідачами. Так, відповідачка ОСОБА_5 в своїх показах вказала, що ОСОБА_3 проживав у квартирі по АДРЕСА_4 , але померла останні сім років там не проживала, оскільки потребувала догляду після перенесеного інсульту, який був їй наданий ОСОБА_5 за місцем проживання останньої.

Разом з тим, акт про фактичне проживання особи від 04.09.2018 та довідка про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.11.2016 не підтверджують того, що ОСОБА_3 проживав з померлою ОСОБА_6 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . протягом останніх п`яти років.

Отже, позивачем під час судового розгляду не було доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання зі спадкодавцем, а навпаки, знайшло своє спростування, в тому числі, й у показах свідків, оскільки ОСОБА_6 на момент її смерті перебувала під доглядом її доньки ОСОБА_5 та проживала разом з нею, а не за адресою її місця реєстрації.

При цьому суд зауважує, що нотаріальні дії, вчинені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Новицькою О.В. у відповідності з існуючим на той час Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, з пояснень приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицької О.В. вбачається, що при відкриття спадщини вона керувалася поданою спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 довідкою, виданою КП «ЖРЕР №1» від 26.11.2014, у якій зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована лише ОСОБА_6 (а.с.43)

Відповідно до п. 3.22 - 3.21 вказаного Порядку, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Невчинення спадкоємцем дій для прийняття спадщини, в тому числі й неповідомлення нотаріуса про факт його проживання в квартирі спадкодавця, не зобов`язує нотаріуса здійснювати розподіл частки спадкодавця відмінним способом від того, який був здійснений.

Отже свідоцтва про право на спадщину №412, №414 від 06.04.2015 були видані нотаріусом правомірно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_3 з померлою ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, а отже решта заявлених позовних вимог, зокрема вимога про визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішень є похідними від первісної вимоги та не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись, ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів -приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицької Ольги Вікторівни:

про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 зі своєю бабою ОСОБА_6 на час відкриття спадщини,

про визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно - 2/9 частки квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 55,3 м житловою площею 40,5 м, що належали ОСОБА_6 ,

про зобов`язання приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Новицьку Ольгу Вікторівну внести зміни до свідоцтв про право на спадщину №413, 414 від 06.04.2015, визначивши кожному спадкоємцю по 2/9 частки приватної власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якої 55.3 кв. м., житлова площа 40.5 кв. м., та видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину, визначивши за останнім 2/9 частки приватної власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якої 55.3 кв. м., житлова площа 40.5 кв. м.,

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20533922 від 06.04.2015 та записи про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №: 9301662 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_4 ; 9301539 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_4 ; 9301617 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_7 ; 9301538 від 06.04.2015 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м. за ОСОБА_7 ,

про встановлення порядку виконання судового рішення, шляхом обов`язку держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Міністерство юстиції України, суб`єктів державної реєстрації, державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внести запис про скасування державної реєстрації прав, пов`язаних зі зміною права власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 загальною площею 55,3 кв. м відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов