Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 126/474/18

провадження № 61-10249св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - філія комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги»,

відповідач 2 - комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Шемети Т. М., Оніщука В. В., Голоти Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до філії комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги», комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», у якому просила:

- скасувати наказ від 08 лютого 2018 року № 37-ос, виданий філією комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги»,

- поновити її на роботі на посаді бухгалтера філії комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги»,

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11 169 грн за період з 08 лютого 2018 року по 08 травня 2018 року,

- стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що наказом від 01 березня 2013 року № 4-к позивач прийнята на роботу на посаду бухгалтера Бершадської станції швидкої медичної допомоги.

Рішенням Вінницької обласної ради 9 сесії 7 скликання від 15 липня 2016 року № 159 Бершадську станцію швидкої медичної допомоги реорганізовано шляхом приєднання до комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» як філію «Бершадська станція екстреної медичної допомоги».

Наказом від 08 лютого 2018 року № 37-ос позивача звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України за втратою довір`я, проте роботодавець не зазначив, що ОСОБА_1 є працівником, який відповідає за обслуговування грошових цінностей, та не вказав які конкретно порушення нею допущені, час їх вчинення, які наслідки настали від таких дій.

Крім того, оскаржуваний наказ підписано головним лікарем філії, яка не є юридичною особою, звільнення відбулося у період непрацездатності позивача та за відсутності попередньої згоди первинної профспілкової організації.

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера філії комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Бершадська станція екстреної медичної допомоги» з 08 лютого 2018 року. Стягнуто з комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_1 11 169 грн втраченого заробітку та 7 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року визнано незаконним та скасовано наказ від 08 лютого 2018 року № 37-ос, виданий філією комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги». Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) в розмірі 3 723 грн допущено до негайного виконання.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, встановив, що позивач, будучи працівником, який безпосередньо обслуговувала грошові цінності у відповідача, вчиняла винні дії, які є достатніми для втрати довір`я зі сторони роботодавця. Разом з цим, місцевий суд виходив з того, що звільнення позивача є незаконним, оскільки головний лікар філії комунальної установи не є уповноваженим органом на звільнення працівника, звільнення ОСОБА_1 відбулось у період її тимчасової непрацездатності по догляду за дитиною та за відсутності згоди профспілкового комітету, а тому наявні правові підстави для стягнення з роботодавця на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, врахувавши, що внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_1 втратила нормальні життєві зв`язки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу комунальної установи Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» задоволено, рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 21 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду, погодився з його висновком про наявність правових підстав для звільнення позивача відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України за втратою довір`я. При цьому апеляційний суд визнав, що відповідачем при звільненні позивача були дотримані норми трудового законодавства, оскільки головний лікар філії відповідно до довіреності від 21 квітня 2017 року № 03-383 був уповноважений на прийом та звільнення працівників філії; матеріали справи не містять належних доказів непрацездатності позивача саме 08 лютого 2018 року, якими можуть бути лист непрацездатності чи довідка, а не виписка з медичної картки стаціонарного хворого (дитини); в ході розгляду справи первинна профспілкова організація надала згоду на звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України, що підтверджується протоколом від 03 жовтня 2018 року № 17.

Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги, проте не розглянув усіх заявлених позовних вимог. Після реорганізації Бершадської станції екстреної медичної допомоги» посадова інструкція не містить вказівки про віднесення посади бухгалтера до категорії працівників, які здійснюють безпосередній доступ до грошових цінностей. Суди попередніх інстанцій не зазначили існування істотних обставин, за наявності яких позивач підлягає звільненню відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України. В оскаржуваній постанові апеляційний суд надав узагальнений висновок вини ОСОБА_1 , як особи, яка обслуговує грошові цінності.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргута узагальнення його доводів

У липні 2019 року комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи касаційної скарги повністю спростовуються матеріалами справи, ґрунтовним аналізом доказів, викладеним у оскаржуваній постанові апеляційного суду при розгляді доводів апеляційної скарги та відзиву ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до наказу від 01 березня 2013 року № 4-к ОСОБА_1 прийнята на роботу до Бершадської станції швидкої медичної допомоги на посаду бухгалтера, трудовий договір оформлений наказом у письмовій формі.

01 березня 2013 року головним лікарем Бершадської станції швидкої медичної допомоги затверджено посадову інструкцію бухгалтера з розрахунку заробітної плати, з якою ОСОБА_1 ознайомилась 01 березня 2013 року.

Рішенням Вінницької обласної Ради 9 сесії 7 скликання від 15 липня 2016 року № 159 «Про припинення окремих закладів медицини шляхом приєднання до комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» припинено юридичну особу Бершадська станція швидкої медичної допомоги Вінницької обласної Ради шляхом приєднання до комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», про що свідчить копія наказу № 4-к від 01 березня 2013 року, та запис у трудовій книжці ОСОБА_1

01 травня 2017 року головним лікарем комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» затверджено посадову інструкцію бухгалтера філії, з якою ОСОБА_1 ознайомилась 01 травня 2017 року.

31 січня 2018 року відповідачем проведено перевірку правильності зарахування коштів на карткові рахунки працівників Бершадської станції швидкої медичної допомоги за період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, за результатами якої встановлено розбіжності між належною сумою до сплати згідно розрахунково-платіжних відомостей та сумою, зарахованою згідно відомостей зарахувань на карткові рахунки працівників підприємства. Внаслідок зазначених невідповідностей на картковий рахунок позивача зараховано завищену суму заробітної плати в сумі 19 734 грн 29 коп. за рахунок недоотримання її працівниками підприємства.

Відповідно до листка непрацездатності Серії АДД № 641204 у період з 25 січня 2018 року по 07 лютого 2018 року ОСОБА_1 була непрацездатною.

Згідно наказу від 08 лютого 2018 року № 37 - ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України за втратою довір`я.

04 жовтня 2018 року первинна профспілкова організація філії Бершадської станції швидкої медичної допомоги на запит суду першої інстанції повідомила, що відповідно до протоколу засідання профкому від 03 жовтня 2018 року № 17 постановлено надати дозвіл на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України за втратою довір`я.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Пунктом 2 статті 41 КЗпП України визначено, що, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника;

3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 6-100цс16.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду бухгалтера, є особою, яка безпосередньо обслуговує товарні та грошові цінності, оскільки згідно з посадовою інструкцією до кола її обов`язків віднесено виконання операції щодо виплати та перерахування на карткові рахунки працівників заробітної плати.

Встановивши, що у період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2017 року ОСОБА_1 вчинила дії, внаслідок яких за рахунок недоотриманої працівниками підприємства заробітної плати в розмірі 19 734 грн 29 коп. здійснила нарахування вказаної суми на свій карткових рахунок, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для втрати до позивача довір`я зі сторони роботодавця.

З огляду на викладене, скасовуючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, обґрунтовано виходив з того, що позивач, будучи працівником, який безпосередньо обслуговувала грошові цінності у відповідача, вчинила винні дії, які є достатніми для втрати довір`я зі сторони роботодавця, що відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України є підставою для її звільнення.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про дотримання філією комунальної установи медичної допомоги «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Бершадська станція екстреної медичної допомоги» норм трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 з огляну на наступне.

Довіреністю від 21 квітня 2017 року № 03-383 комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» уповноважила головного лікаря філії ОСОБА_2 вчиняти дії, що виникають з трудових правовідносин, зокрема, здійснювати підбір кадрів. Відтак, оскаржуваний наказ від 08 лютого 2018 року № 37-ос, виданий головним лікарем філії у межах повноважень, наданих йому відповідно до вищевказаної довіреності.

З листка непрацездатності Серії АДД № 641204 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 25 січня 2018 року по 07 лютого 2018 року була непрацездатною, а 08 лютого 2018 року стала до роботи та виконувала свої професійні обов`язки. Надана позивачем на підтвердження непрацездатності 08 лютого 2018 року виписка із медичної картки її дитини обґрунтовано відхилена апеляційним судом, оскільки в ній відсутня будь-яка інформація щодо перебування дитини у відділенні разом з матір`ю. Крім того, відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 року № 455, тимчасова непрацездатність працівників за загальним правилом засвідчується листком непрацездатності.

Встановивши, що у матеріалах справи відсутня згода первинної профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 , місцевий суд направив відповідний запит. Вказані дії суду відповідають судовій практиці, зокрема, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894сво18). За результатами розгляду цього питання первинна профспілкова організація філії Бершадської станції швидкої медичної допомоги постановила надати дозвіл на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України за втратою довір`я. За таких обставин, доводи позивача з посиланням на її звільнення за відсутності згоди первинної профспілкової організації обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не розглянув усіх заявлених позовних вимог, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки за наявності відповідних обставин, відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України може бути підставою для ухвалення додаткового рішення.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційного суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов