Житомирський апеляційний суд
Справа №294/542/18 Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №294/542/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Мандро О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній наданий кредит в сумі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних. Умовами договору також передбачено, що кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 20 березня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 77739 грн. 88 коп., яка складається із: основного боргу в сумі 48240 грн. 75 коп.; заборгованості за відсотками в сумі 65139 грн. 70 коп., 3597 грн. 34 коп. пені та комісії, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 3678 грн. 09 коп. процентна складова.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 77739 грн. 88 коп. коп.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено .

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що строк дії кредитного договору встановлений до лютого 2018 року. Відтак, звернувшись до суду з даним позовом у квітні 2018 року, банк дотримався строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та вказав, що в даному випадку сторони погодили всі істотні умови договору, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на заяві- анкеті та довідці про умови кредитування.

На думку представника відповідача, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Судом встановлено, що 17 січня 2009 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 наданий кредит в сумі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Спірний договір укладений між сторонами шляхом підписання заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». У підписаній відповідачем заяві зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг. У заяві також вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а відсотки за користування кредитом встановлені у розмірі 30 % річних.

Підписана відповідачем довідка про умови кредитування також містить інформацію про погоджені сторонами базову відсоткову ставку 2,5 % на місяць, пеню та штрафи. Строк внесення щомісячних платежів визначений до 25 числа кожного місяця.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк надав розрахунок, який містить інформацію про те, що станом на 20 березня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 77739 грн. 88 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати кредиту в сумі 48240 грн. 75 коп.; заборгованості зі сплати відсотків в сумі 65139 грн. 70 коп., 3597 грн. 34 коп. пені та комісії, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 3678 грн. 09 коп. (процентна складова).

Вказаний розрахунок також свідчить про те, що останній платіж за кредитним договором у розмірі 500 грн. здійснений боржником 25 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з правилами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 266 ЦК України також передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Враховуючи ту обставину, що умовами договору передбачено внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця, а останній платіж здійснено 25 грудня 2014 року, початок перебігу трирічного строку позовної давності розпочався 26 січня 2015 року. З даним позовом банк звернувся 23 квітня 2018 року, тобто поза межами строку позовної давності. Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивача посилався на ту обставину, що ОСОБА_1 видавались кредитні картки: 19 січня 2009 року - зі строком дії до листопада 2012 року; 4 червня 2014 року зі строком дії до лютого 2018 року, що підтверджується змістом відповідної довідки, виданої АТ КБ « ПриватБанк». Однак, зазначена довідка не містить інформації про те, що кредитні картки видавались саме на підставі вказаного кредитного договору. Окрім того, після закінчення строку дії картки, яка була видана 19 січня 2009 року, й до видачі іншої кредитної картки пройшов значний проміжок часу, що, в свою чергу, ставить під сумнів належність та допустимість вказаного доказу.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: