Справа № 699/351/19
Номер провадження № 2/699/379/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24976,26 грн. за кредитним договором б/н від 19.01.2010 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі Договір) відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку він добровільно не погашав, тому і подано даний позов до суду.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, у задоволенні якого просить відмовити, оскільки кредитний договір укладений 19.01.2010 року, а з даним позовом позивач звернувся у березні 2019 року, тому пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім цього, сума неустойки та штрафів є непропорційно великою (а.с.56-59).

Позивачем подано відповідь на відзив, позов просить задовольнити, посилаючись на те, що підписана відповідачем заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір, при укладення якого були обумовлені всі істотні умови. Відповідачу був встановлений кредитний ліміт, надана кредитна картка, тривалий час він користувалася грошима, погашав кредит, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Позивачем правомірно змінювався кредитний ліміт та відсотки. Строк позовної давності не пропущений, оскільки картка діє до січня 2018 року, а даний позов надійшов до суду у березні 2019 року. Штраф і пеня є формами неустойки, а не самостійними видами відповідальності. Підстави для зменшення неустойки відсутні (а.с.67-74).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача та підтриманням позовних вимог, відсутністю заперечень проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №626, №998, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 19.01.2010 року шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві (а.с.8).

З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів, додані позивачем до позовної заяви (а.с.8-24).

Ухвалою суду від 15.04.2019 року позивачу було запропоновано надати Пам`ятку клієнта, яка є складовою частиною кредитного договору, на що надано відповідь, що Пам`ятка клієнта видається клієнту при оформленні кредитного договору та не зберігається в архіві Банку, всі істотні умови зазначені в кредитному договорі.

Відповідач не заперечував отримання ним Пам`ятки клієнта, а всі істотні умови зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах.

Судом достовірно встановлено, що відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язувався їх виконувати та ознайомлюватися з їх змінами, що зазначено у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно даних наданого розрахунку заборгованості відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. в межах кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-7).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача з наданням права банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. п.1.1.3.2.4. передбачено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що банком приймалися рішення про встановлення кредитного ліміту (а.с.52).

Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримував кредитні картки, остання з яких зі строком дії по січень 2018 року (а.с.53).

Відповідач погодився на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно п.1.1.3.2.4. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

П. 1.1.3.1.9 передбачено, що банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції смс-повідомлень.

В розділі 1.1.2.1. закріплені обов`язки клієнта, зокрема згідно п.1.1.2.1.5. обов`язком клієнта є одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. Згідно п.1.1.2.1.6. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання. П.1.1.5.26. передбачено, що неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє власника від виконання своїх зобов`язань за договором.

З виписки по рахунку (а.с.77-78) вбачається, що останній раз погашення кредиту відбулося 27.12.2016 року шляхом автоматичного погашення заборгованості, проте відповідачем не надано доказів, що він повідомляв банк, що не згідний із списанням коштів, внаслідок чого відбулося переривання строку позовної давності.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7) вбачається, що на час отримання кредиту процентна ставка становила 34,80%, розмір якої збільшено до 43,20%.

На підтвердження того, що відповідач своєчасно був повідомлений про зміну процентної ставки за карткою «Універсальна» позивачем надано виписку про відправку смс-повідомлень відповідачу на його номер мобільного телефону, який ним зазначений у анкеті-заяві про зміну процентної ставки, зокрема 15.03.2015 року надіслано смс-повідомлення про те, що з 01.04.2015 року ставка за використання коштів становитиме 3,6% в місяць, тобто до введення змін відповідач був повідомлений і протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, оскільки відповідачем не надано доказів про це, тому вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с.52).

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідач своєчасно не повертав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Стороною позивача надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с.77-78).

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

На підставі п.2.1.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку», клієнт зобов`язаний звернутись до банку для розірвання Договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Така заява відповідачем позивачу не надавалась, бо протилежного суду не надано.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором, відповідач станом на 25.02.2019 року має заборгованість 24976,26 грн., яка складається з наступного:

- 2618,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 18092,05 грн. - пеня за прострочене зобов`язання;

- 2600 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

а також штрафи відповідно до умов Договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1165,54 грн. - штраф (процентна складова).

Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.5-7. З вказаного розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість і вказані дії суд оцінює, як визнання укладеного договору.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Договором не погашає.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності, посилаючись на те, що кредитний договір укладено 19.01.2010 року, а позов поданий 29.03.2019 року. Проте суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності в силу наступного.

З розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку вбачається, 27.12.2016 року здійснено автоматичне погашення кредиту, але відповідачем не надано доказів, що він повідомляв банк, що не згідний з вказаним списанням коштів. Відповідач отримав картку зі строком дії по січень 2018 року включно, а з даним позовом позивач звернувся до суду 29.03.2019 року. Тому позивачем не пропущений строк позовної давності.

За змістом п.1.1.7.11 строк дії договору 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно п.1.1.7.43. сторони визнають, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про припинення дії договору.

У відзиві відповідач зазначає, що розмір нарахованої пені щодо розміру заборгованості тіла кредиту є непропорційно великою.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені та штрафів, суд зазначає наступне.

Щодо нарахування пені п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн клієнт сплачує банку пеню. Згідно п.2.1.1.12.2.2. у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, при цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Вказаний розмір штрафу зазначений у тарифах.

Положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку.

Відповідно до змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас положеннями ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Враховуючи обов`язок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобов`язання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З наданого розрахунку вбачається, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, про що відповідач зазначив у відзиві, але відповідачем не надані докази, що підтверджують обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.

З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення пені.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку штраф, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме фіксовану частину штрафу у розмірі 500 грн та процентну частину штрафу у розмірі 130,93 грн (5 % від суми заборгованості за тілом кредиту) (2618,67/100*5).

Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 3249,60 грн, яка складається: 2618,67 грн. - заборгованість за кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 130,93 грн - штраф (процентна складова).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921 грн, ціна позову становить 24976,26 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 3249,60 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 13 % (3249,60 грн*100%/24976,26 грн).

Тому суд, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 249,73 грн (1921 грн*13%/100%).

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області 03.06.2009 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , інші дані про особу суду не надані, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, , рахунок № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО 305299), заборгованість за кредитним договором б/н від 19.01.2010 року в сумі 3249,60 грн, яка складається: 2618,67 грн. - заборгованість за кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 130,93 грн - штраф (процентна складова) станом на 25.02.2019 року та судові витрати (судовий збір) в сумі 249,73 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.