СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№2-ві/760/53/19
У Х В А Л А

І . Вступна частина

20 грудня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Козленко Г.О. у справі №760/29234/19 за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Віталійовича, заінтересована особа - начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович.

ІІ. Описова частина

23 жовтня 2019 року Скаржники (Стягувачі у виконавчих провадженнях) звернулися до суду зі скаргами на дії державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ Норки Є.В..

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О. від 29.10.2019 скаргу було залишено без руху, а Стягувачам наданий строк на усунення виявлених недоліків.

22 листопада 2019 року до канцелярії суду надійшла скарга Стягувачів у новій редакції, у тексті якої Стягувачами сформульовано заяву про відвід головуючого судді Козленко Г.О. у справі №760/29234/19.

Необхідність відведення судді Козленко Г.О. від розгляду справи Стягувачі мотивували тим, що в них виникли сумніви в неупередженості судді після того, як вона безпідставно, на їх думку, застосувала до раніше поданої ними скарги положення статті 174 ЦПК України, які стосуються лише позовних заяв. Застосування такої аналогії, на думку Стягувачів, свідчить про можливу упередженість судді до них, оскільки погіршує їх процесуальний стан.

З ухвали головуючої у справі №760/6763/19 (4-с/760/201/19) судді Козленко Г.О. від 11.12.2019 вбачається, що нею не встановлено обставин, які б свідчили про обгрунтованість заявленого їй відводу.

У зв`язку з викладеним вирішення питання про відвід судді Козленко Г.О. передане у встановленому порядку судді Коробенку С.В.

ІІІ. Мотивувальна частина

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Відповідно до ч. 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зазначена норма прямо вказує на те, що процесуальне рішення судді Козленко Г.О., викладене в формі ухвали від 29.10.2019, про залишення скарги без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків, не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Козленко Г.О. у справі №760/29234/19 за скаргою на дії посадових осіб органів державної виконавчої служби відмовити.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: