УХВАЛА

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 521/21717/16-ц

провадження № 61-22568ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси

від 05 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 31 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому остаточно сформулювавши свої вимоги, просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 55 628 грн, на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, витрати, пов`язані з наданням юридичної допомоги в розмірі 9 600 грн, витрати на зберігання автомобіля в розмірі 7 470 грн, також судовий збір та вартість експертного дослідження в розмірі 7 002 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

11 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_4 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 05 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 31 жовтня 2019 року, в якій просили оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено в сумі 1921 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Ціна позову у справі № 521/21717/16-ц не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених станом

на 01 січня 2019 року (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Таким чином справа № 521/21717/16-ц для цілей Цивільного процесуального кодексу України є малозначною в силу вимог закону (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої або апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності підстав передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Не встановлено наявності таких підстав і судом.

Сама по собі незгода позивачів із оскаржуваними судовими рішеннями та оцінкою доказів судами попередніх інстанцій, не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 реалізували своє право на апеляційний перегляд справи № 521/21717/16-ц.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 9 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи.

Отже касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа № 521/21717/16-ц розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, особами, яка подали скаргу не обґрунтована, а судом не встановлена, тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у цивільній справі № 521/21717/16-ц.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович