РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Запорожець М. Б.

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

02.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 19.11.2019 - із заявою про зменшення розміру позовних вимог, до ОСОБА_3 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 15 200 доларів США, що становить 421 908 грн 00 коп., та судові витрати в розмірі 5 712 грн 00 коп.

На обґрунтування позову зазначив, що 12.03.2018 він передав ОСОБА_3 в борг 21 000 доларів США зі строком повернення до 30.09.2018.

Про це відповідачем складено розписку у присутності його дружини та поставлено власний підпис. У зазначений час відповідач борг йому не повернув, у зв`язку з чим він був вимушений звернутись за захистом свого порушено права до суду.

Проте, у період перебування справи в суді відповідач повернув йому суму у розмірі 5 800 доларів США, тобто сплатив частину боргу за договором позики.

Враховуючи офіційний курс національної валюти до долара США, оприлюднений Національним Банком України на день часткової оплати боргу, тобто на 16.07.2019, відповідач повернув йому 149 292 грн. (5800 х 25 грн 74 коп.).

З урахуванням часткової сплати боргу сума боргу за договором позики, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на його користь, становить 421 908 грн. (571 200 грн.- 149292 грн.)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.05.2019.

06.05.2019 за клопотанням відповідача відкладено підготовче засідання.

18.06.2019 в зв`язку з неявкою сторін відкладено підготовче засідання.

17.07.2019 за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання.

24.09.2019 підготовче засідання відкладено, в зв`язку з наданням судді дня відпочинку в рахунок компенсації за роботу у вихідний день.

01.11.2019 за клопотаннями представника позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 відкладено підготовче засідання.

19.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

У зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог просила вирішити питання про повернення частини сплаченого позивачем судового збору з державного бюджету.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі відомостей, повідомлених сторонами під час судового розгляду у поясненнях, а також відомостей, що містяться у письмових доказах, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 12.03.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у письмовій формі (а. с. 11, 65).

Відповідно до Договору позики, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 21 800 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику до 30.09.2018, на підтвердження факту отримання відповідачем вказаної суми складено відповідну розписку, оригінал якої долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно до ч. ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договору позики від 12.03.2018 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Розмір невиконаних за договором позики зобов`язань, визначений у національній валюті відповідно до відомостей з офіційного сайту Національного банку України щодо офіційного курсу валют (а. с. 14, 59), та не заперечувався відповідачем, який визнав позовні вимоги про стягнення про стягнення суми боргу за договором позики, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 12.03.2018 у розмірі 421 908 грн 00 коп.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1% від ціни позову зі зменшеними вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" належить повернути позивачу судовий збір в сумі 1 493 грн 00 коп. з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 12.03.2018 в розмірі 421 908 (чотириста двадцять одну тисячу дев`ятсот вісім) грн 00 коп., та судовий збір в розмірі 4 219 (чотири тисячі двісті дев`ятнадцять) грн 00 коп.

Зобов`язати управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 493 (одна тисяча чотириста дев`яносто три) грн 00 коп., сплачений на р/р 0227, одержувач УДКСУ у Зміївському районі, , банк одержувач ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 899998, відповідно до квитанцій № 97_12 від 02.04.2019 в АТ "МегаБанк" .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 21.12.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко