Провадження № 6/761/1231/2019
У Х В А Л А

07 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Чугаєвій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідного до якого просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла (іншого володіння) боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 51115399 з примусового виконання виконавчого листа № 761/19251/15ц від 04.05.2016 виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . 16.05.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Постановою від 01.06.2016 державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. В подальшому, 12.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, 23.08.2019 та 04.10.2019 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте двері ніхто не відкрив.

За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Суд розглядає подання про примусове проникнення до житла боржника негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2 ст. 439 ЦПК України).

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в своєму поданні просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 51115399 з примусового виконання виконавчого листа № 761/19251/15-ц від 04.05.2016 виданого Шевченківським районним судом м. Києва за рішенням суду від 13.04.2016 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 2 787 548, 40 грн. та 3 654, 00 грн, судового збору.

16.05.2016 державним виконавцем своєю постановою відкрито виконавче провадження № 51115399.

В матеріалах справи наявний також супровідний лист про направлення зазначеної постанови боржнику, разом з тим доказів отримання боржником постанови виконавцем не надано.

01.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Також в матеріалах справи наявний Виклик державного виконавця, адресований боржнику та датований 29.06.2016.

При цьому, доказів направлення боржнику постанови від 01.06.2016, Виклику державного виконавця надані до суду копії матеріалів виконавчого провадження не містять.

25.08.2016 державним виконавцем винесено постанову № 875/25 про примусовий привід боржника та направлено постанову до Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві для виконання.

Також з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем 15.09.2017 направлялись відповідні запити до Пенсійного фонду України, ДФС України з приводу наявності виплачених боржнику доходів.

12.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

23.08.2019, 04.10.2019 державним виконавцем здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких складено Акти, з яких вбачається, що потрапити до вказаної квартири не виявилось за можливе.

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавцем підготовано подання до суду про примусовий привід боржника від 16.10.2019.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому, ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

При цьому, застосування такого заходу як примусове проникнення до житла боржника за поданням державного виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення та має бути належним чином обґрунтоване і підтверджене відповідними доказами.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено необхідності в наданні дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо виклику боржника та з`ясування

Так, з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо виклику боржника, зокрема, не надано доказів того, що боржник обізнаний про відкриття виконавчого провадження, як відсутні дані і про те, що останньому направлялись відповідні виклики державного виконавця, постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 02.12.2010 року у справі «Ратушна проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Використовуючи зазначений у вказаному рішенні підхід під час вирішення питання про примусове проникнення до житла особи, суд звертає увагу на ту обставину, що матеріали подання не містять достатніх даних про те, що майно боржника знаходиться за адресою, вказаною виконавцем у поданні, а також того, що таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки або економічного добробуту країни, або ж для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З урахуванням викладено та того, що такий захід як примусове проникнення до житла боржника є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, який має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано необхідності вжиття такого заходу до боржника, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: