Справа № 473/4632/19
РІШЕННЯ

іменем України

"23" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М. при секретарі судового засідання - Сиверин Л.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні

встановив

в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Спадкова справа заведена у Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі.

Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через те, що державний акт на право власності на вказану земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 виданий на ім`я співвласників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без визначення часток і тому неможливо визначити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що на момент смерті її матері ОСОБА_4 належало 5/8 часток вказаного будинку, а іншим співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/8 частки житлового будинку, позивачка просила визначити частку померлої ОСОБА_4 у праві сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0928 га за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку в розмірі 5/8 часток.

Крім цього просила визнати за нею право власності на 5/8 часток вказаної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона є єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину, однак в нотаріальному порядку позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до підготовчого провадження в порядку загального позовного провадження.

13 листопада 2019 року від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні, в якому позивачі просили визнати за ними право власності за кожною на 1/8 частку земельної ділянки площею 0,0928 га за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року був прийнятий зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просила розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, від них на адресу суду надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу без їх участі, заявлені позовні вимоги визнають повністю, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне первісний та зустрічний позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Спадкова справа після її смерті №131/2011 від 19.05.2011 року заведена у Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області за заявою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою роз`ясненням державного нотаріуса від 02.10.2019 року № 1415/02-14. Інших спадкоємців за законом і за заповітом немає.

Однак нотаріусом було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для обслуговування будинку через те, що державний акт на право власності на вказану земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 виданий на ім`я співвласників: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 рівни, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , без визначення часток і тому неможливо визначити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори 22.11.1988 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках успадкували 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_6 (по 1/8 частці кожна).

Інша 1/2 частка вказаного будинку належала ОСОБА_7 , який відчужив вказану частку ОСОБА_4 за договором дарування від 31.01.1989 року. Таким чином, ОСОБА_4 належало 5/8 часток вказаного будинку, а іншим співвласникам - по 1/8 частці кожній.

Відповідно до договору довічного утримання від 08.06.2006 року, позивачка стала власником 5/8 часток будинку АДРЕСА_1 , що належали її матері ОСОБА_4 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2017 року.

За таких обставин, на сьогоднішній день частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , розподілилися між співвласниками наступним чином: ОСОБА_1 - ѕ часток, ОСОБА_2 - 1/8 частка, ОСОБА_3 -1/8 частка.

Відповідно до ч.4 ст.. 120 ЗК України, в земельній ділянці для обслуговування будинку частки мають бути розподілені пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку.

Норма ч. 1,ч. 2 ст. 355 ЦК України прописує, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч. 1ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір частки померлої ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.05.1993 року, становить 5/8 часток.

Згідно ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки після смерті матері, та беручи до уваги, що згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на 5/8 часток земельної ділянки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зустрічним позовом, то суд також вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори 22.11.1988 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках успадкували Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_6 (по 1/8 частці кожна).

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий 12 травня 1994 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки площею 0,0928 га, що надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Пункт 1 ст.30 ЗК УРСР встановлював, що при переходи прав власності на будівлю І споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст.. 67 цього Кодексу і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у земельній ділянці, яка належить їм на праві спільної сумісної власності на даний час не визначені, що позбавляє їх можливості в повній мірі реалізувати свої права власників земельної ділянки, шляхом відчуження, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0928 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку становить 5/8 частки земельної ділянки.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 5/8 часток земельної ділянки площею 0,0928 гектарів, призначеної для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/8 частку земельної ділянки площею 0,0928 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку земельної ділянки площею 0,0928 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар