27 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Леньо С.І
з участю секретаря Станько Р.О.
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди -
Крім того, внаслідок ДТП понесла додаткові витрати щодо оплати послуг експерта в сумі 1716 грн. та витрати в сумі 360 грн. за виконання робіт, пов`язаних з оглядом пошкодженого автомобіля та складання дефектовки на СТО. Дану суму просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 .
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.04.2019р. в задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим, безпосередньо в останньому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Буляндра Х.В. подала до суду розрахунок розміру професійної правничої допомоги наданих послуг (а.с.164-165), згідно якого вартість послуг з правничої допомоги становить 4000 грн., які згідно копії квитанції 17.01.2019р. сплачені відповідачем ОСОБА_3 на рахунок адвокатського об`єднання, з яким останній уклав договір про надання професійної правничої допомоги.

У зв`язку з цим, після ухвалення рішення у даній справі судом призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Представник позивача подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, розрахованих представником відповідача. Вказує, що такий розрахунок не відповідає критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості виходячи з конкретних обставин справи. Сам розмір заявлених витрат не можна вважати обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи, внаслідок чого такі не підлягають стягненню і повинні бути покладені на відповідача. Крім того, розрахунок містить опис наданих послуг, які не стосуються предмета спору у справі та не містить жодного обґрунтування необхідності дій щодо правового аналізу матеріалів позовної заяви та формування правової позиції, підготовки та скерування чотирьох адвокатських запитів та інший збір доказів, написання відзиву із здійсненням розрахунку фактичного розміру заподіяної шкоди, ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Також, відсутній детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у даній справі виходячи із предмета та підстав позову. Звертає увагу на те, що витрати за надання правничої допомоги сплачені ще 17.01.2019р, тобто до початку розгляду справи судом, що може вказувати на фіктивність цього розрахунку. Виходячи з розміру позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , який становить 2076 грн., розмір витрат на правничу допомогу перевищує його практично вдвічі. Сам відповідач ОСОБА_3 не спростував, що спір між сторонами виник внаслідок неправомірних дій відповідача як винуватця ДТП в якому позивачу завдано шкоду, що в сукупності є підставою для покладення судових витрат повністю або частково на відповідну сторону незалежно від результатів вирішення спору.

В судове засідання для вирішення зазначеного питання позивач та його повноважний представник не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні висловилась про необхідність стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, а витрати на правову допомогу відповідачем сплачені в поновному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача та вивчивши клопотання представника позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому з огляду на положення ч. ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначення його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана відповідачам на підставі договору про надання правничої допомоги № 0027-ц від 03.12.2018р. (а.с.162) і за умовами якого адвокатське об`єднання «ҐРАНД ҐРУП ПАРТНЕРС» прийняло на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним договором. Згідно пп. 3.1, 3.5, 3.6 п. 3 договору, вартість послуг адвокатського об`єднання за цим договором визначається за домовленістю сторін у сталій сумі гривень за годину надання професійної правничої допомоги та фіксується у додатку до цього договору. Оплата проводиться в спосіб, визначений законодавством, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів після отримання рахунку-фактури, якщо інше не погоджено сторонами. Оплата може проводитись у вигляді завдатку.

За умовами додаткової угоди від 03.12.2018р. (а.с.163), сторони домовились, що вартість послуг об`єднання становить 800 грн. за одну годину надання професійної правничої допомоги, а згідно наданого розрахунку (а.с.164), правнича допомога адвоката полягала у юридичній консультації, правовому аналізі матеріалів позовної заяви та формування правової позиції щодо ведення справи тривалістю 1 год.; підготовка та скерування чотирьох адвокатських запитів, інший збір доказів тривалістю 1 год.; написання та подача відзиву на позовну заяву із здійсненням розрахунку фактичного розміру заподіяної позивачці шкоди із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу тривалістю 2 год.; ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 462/3363/18 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 тривалістю 0,5 год.; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 12.03.2019р. тривалістю 0,5 год.

Разом з тим, послуги з підготовки та скерування чотирьох адвокатських запитів яка оцінена у 800 грн., по-перше, є результатом консультацій та вироблення позиції захисту і їх виокремлення під час визначення вартості наданих послуг по суті призводить до подвійної оцінки вартості таких послуг, а по-друге, такі дії як «підготовка та скерування» не мають впливу на хід розгляду справи, оскільки є суто технічними, не потребують спеціальних професійних навиків і як наслідок, не є видом правової допомоги та не підлягають вартісній оцінці.

Крім того, у розрахунку не вказано детального опису робіт, виконаних адвокатом під час надання послуги «інший збір доказів».

Вказане в сукупності свідчить про те, що наданий представником відповідачів розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не може вважатись належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення і тому, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які належить стягнути з позивача підлягає зменшенню на 800 грн.

В іншій частині наданий відповідачем розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору та крім цього, відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України і тому, з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн.

При цьому, доводи представника позивача щодо неспівмірності витрат вважаю неспроможними, оскільки в первинній редакції позовної заяви позивач просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 37 746,59 грн. в солідарному порядку з двох відповідачів і у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти обґрунтованості саме таких позовних вимог. З огляду на таку обставину, а також враховуючи затрачений адвокатом час та розмір обрахованих витрат, такі відповідають критерію реальності адвокатських послуг і на думку суду, були фактичними і неминучими.

З цих же підстав суд не вбачає підстав покладення судових витрат на відповідача з підстав, визначених у ч. 9 ст. 141 ЦПК України, про що зазначає представник позивача.

Зокрема, відповідно до цієї норми, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Однак, у справі яка розглядається відповідач хоч і є винуватцем ДТП, проте спір не може вважатись результатом його неправильних дій, оскільки визначена позивачем сума завданої шкоди не є безспірною та підлягає доведенню саме в межах розгляду відповідного спору, що виключає можливість покладення судових витрат повністю або частково на відповідача

Інших обставин, які б вказували на необхідність покладення витрат на правничу допомогу в розмірі 3200 грн. на відповідача суд не вбачає, і тому стягує таку суму з позивача.

Враховуючи те, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати, які понесені позивачем компенсації не підлягають і такі слід віднести на його рахунок.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 06.06.2019 року.

Суддя: Леньо С.І