РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/235/19

Провадження № 2/414/190/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні під час спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кремінна справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному житловому будинку зареєстрований не як член сім"ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не проживав та не проживає в житловому будинку за вказаною адресою, за власною згодою знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує. З огляду на це позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що у зв"язку із впорядкуванням нумерації будинків по вул. Донецькій м. Кремінна за особистою заявою її сусідки, - ОСОБА_3, об"єкту нерухомого майна приватної власності, яке мало колишні номери 67,69, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2, що збігається із рішенням виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області №256 від 31.10.2017 року. А тому в її житловому будинку залишилася зареєстрований, не як член сім"ї, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що у зв'язку з впорядкуванням адрес по вулиці Донецькій міста Кремінна він на даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Хоча за вказаною адресою ніколи не проживав і не проживає. Добровільно знятися з реєстрації він не може, оскільки він втратив частину особистих документів. Не заперечував на позбавленні його права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні вказали, що в будинку, де є власницею ОСОБА_1, ОСОБА_2 ніколи не мешкав та не мешкає.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.7-8,9,10,11-14).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області в зазначеному житловому будинку, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який немає із власником жодних родинних зв"язків (а.с.15).

Згідно акту встановлення фактичного місця проживання за вказаною вище адресою встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1, але ніколи там не мешкав та не мешкає (а.с. 16).

У зв"язку із впорядкуванням нумерації будинків по вул. Донецькій м. Кремінна за особистою заявою ОСОБА_3, об"єкту нерухомого майна приватної власності, яке мало колишні номери 67,69, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2, що збігається із рішенням виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області №256 від 31.10.2017 року (а.с.25) та із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.26).

Тим самим, суд дійшов висновку, що в житловому будинку позивачки залишився зареєстрований, не як член сім"ї, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що ним не спростовується.

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно приписів ст.ст. 158,159 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 до членів сім'ї власника не відноситься, зареєстрований за зазначеною вище адресою, але не мешкав та не мешкає, платежів не сплачує, а тому є всі підстави для усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Питання щодо стягнення судових витрат сторонами не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 71,72,150,158, 159 ЖК УРСР та керуючись ст.ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов