Справа № 509/526/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року. смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаров А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 огли про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 огли про забезпечення позову до подання позовної заяви, в обґрунтування якої заявник зазначив, що 18 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 нотаріально посвідчений укладено договір купівлі-продажу реєстраційний номер № 5302 за яким ОСОБА_3 передав у власність (продав), а ОСОБА_1 ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) житловий будинок, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м «Совіньйон», будинок №1/1 та складається в цілому з: А-житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., житловою площею 92,3 кв.м.; І -вимощення.

Проте, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року у справі № 509/5216/13 даний договір купівлі-продажу за позовом ОСОБА_4 було визнано недійсним. Вказане рішення суду набуло законної сили 8.11.2017 року та стало підставою для прийняття державним реєстратором рішення про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна заявника, а саме на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м "Совіньйон", будинок №1/1 та складається в цілому з: А- житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., житловою площею 92,3 кв.м.; І - вимощення.

Одночасно Рішенням суду було відмовлено у задоволенні наступних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2:

- про визнання за ОСОБА_4 права власності на Будинок;

- про витребування у ОСОБА_1 ОСОБА_2 Будинку на користь ОСОБА_4;

- про зобов'язання Житлово-будівельного кооперативу «МАРІН-БІЛДЕР» передати ОСОБА_4 Будинок.

Незважаючи на це, нам стало відомо, що в листопаді 2018 року ОСОБА_4 незаконно зареєструвала за собою право власності на житловий будинок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м «Совіньйон», будинок №1/1, що описувався вище.

Підставою для реєстрації права власності стали угоди між ОСОБА_4 та ЖБК «Марін-Білдер» від 18.03.2005 року, додаткова угода до нього, довідка від 15.03.2013 року, а також рішення 1-ї, апеляційної та касаційної інстанції по справі № 509/5216/13-ц.

Реєстрація права власності на спірний об'єкт не відповідає вимогам закону, оскільки щонайменше за даним будинком були зареєстровані обтяження відповідно до ухвал Овідіопольського районного суду по справі № 509/5216/13-ц та 509/4921/18, що виключає можливість реєстрації права власності за будь-ким до моменту внесення запису до реєстру про їх припинення. Крім того, ОСОБА_4 не було надано всіх, передбачених законодавством документів для реєстрації права власності, про що свідчить також подана нею позовна заява у справі № 509/4936/18.

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 509/4378/18 за позовом ОСОБА_1А.о. до ОСОБА_4, ЖБК «Марін-Білдер», про визнання права власності на будинок в ж/м Совіньйон по вул. Квіткова 1/1.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 незаконно провела реєстрацію права власності на вказаний будинок ОСОБА_1А.о. має намір звернутися до суду з заявою про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування запису про право власності ОСОБА_4 на вказаний вище будинок.

Однак, враховуючи те, що обставини, що склалися на даний час свідчать про те, що ОСОБА_4 здійснила реєстрацію права власності на спірні об'єкт за собою, незважаючи на те, що Рішенням по справі №509/5216/13-ц - їй було відмовлено в задоволенні вимог про визнання права власності, до вирішення по суті нових судових справ 509/4377/18 (за позовом ОСОБА_5Ю.о.), 509/4378/18 (за позовом ОСОБА_1А.о..), 509/4936/18 (за позовом ОСОБА_4В.) - є підстави вважати, що вона має намір здійснити відчуження спірних об'єктів, чим завдати шкоди іншим особам, ОСОБА_1А.о. і невжиття заходів забезпечення позову - може значно утруднити або взагалі зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав заявників, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Також 22.01.2019 року за заявою ОСОБА_4 у справі № 509/5216/13-ц - було скасовано заходи забезпечення позову, що також свідчить про те, що ОСОБА_4 має намір зняти зареєстровані в реєстрі обтяження у вигляді арештів та здійснити відчуження будинків, в тому числі в якому проживає ОСОБА_1А.о. зі своєю сім'єю.

З огляду на вищезазначене, вважає необхідним і достатнім заходом забезпечення позову - застосування арешту до спірного будинку, для неможливості допуску його відчуження.

Він просить суд застосувати заходи забезпечення позову та накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Квіткова, ж/м «Совіньйон» будинок 1/1.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї письмовими доказами вважаю заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову суд його вирішує на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи, та які оцінюються виключно у контексті необхідних для вирішення питання обставин.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс 16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з заяви та доданих до неї доказів, 18 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 нотаріально посвідчений укладено договір купівлі-продажу реєстраційний номер № 5302 за яким ОСОБА_3 передав у власність (продав), а ОСОБА_1 ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) житловий будинок, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м «Совіньйон», будинок №1/1 та складається в цілому з: А-житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., житловою площею 92,3 кв.м.; І -вимощення.

Проте, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року у справі № 509/5216/13 даний договір купівлі-продажу за позовом ОСОБА_4 було визнано недійсним. Вказане рішення суду набуло законної сили 8.11.2017 року та стало підставою для прийняття державним реєстратором рішення про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна заявника, а саме на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м "Совіньйон", будинок №1/1 та складається в цілому з: А- житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., житловою площею 92,3 кв.м.; І - вимощення.

Одночасно Рішенням суду було відмовлено у задоволенні наступних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2:

- про визнання за ОСОБА_4 права власності на Будинок;

- про витребування у ОСОБА_1 ОСОБА_2 Будинку на користь ОСОБА_4;

- про зобов'язання Житлово-будівельного кооперативу «МАРІН-БІЛДЕР» передати ОСОБА_4 Будинок.

В листопаді 2018 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на житловий будинок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Квіткова, ж/м «Совіньйон», будинок №1/1, що описувався вище.

Підставою для реєстрації права власності стали угоди між ОСОБА_4 та ЖБК «Марін-Білдер» від 18.03.2005 року, додаткова угода до нього, довідка від 15.03.2013 року, а також рішення 1-ї, апеляційної та касаційної інстанції по справі № 509/5216/13-ц.

На думку заявника реєстрація права власності на спірний об'єкт не відповідає вимогам закону, оскільки щонайменше за даним будинком були зареєстровані обтяження відповідно до ухвал Овідіопольського районного суду по справі № 509/5216/13-ц та 509/4921/18, що виключає можливість реєстрації права власності за будь-ким до моменту внесення запису до реєстру про їх припинення. Крім того, ОСОБА_4 не було надано всіх, передбачених законодавством документів для реєстрації права власності, про що свідчить також подана нею позовна заява у справі № 509/4936/18.

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 509/4378/18 за позовом ОСОБА_1А.о. до ОСОБА_4, ЖБК «Марін-Білдер», про визнання права власності на будинок в ж/м Совіньйон по вул. Квіткова 1/1.

ОСОБА_1А.о. має намір звернутися до суду з заявою про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування запису про право власності ОСОБА_4 на вказаний вище будинок.

Однак, враховуючи те, що обставини, що склалися на даний час свідчать про те, що ОСОБА_4 здійснила реєстрацію права власності на спірні об'єкт за собою, незважаючи на те, що Рішенням по справі №509/5216/13-ц - їй було відмовлено в задоволенні вимог про визнання права власності, до вирішення по суті нових судових справ 509/4377/18 (за позовом ОСОБА_5Ю.о.), 509/4378/18 (за позовом ОСОБА_1А.о..), 509/4936/18 (за позовом ОСОБА_4В.) - є підстави вважати, що вона має намір здійснити відчуження спірних об'єктів, чим завдати шкоди іншим особам, ОСОБА_1А.о. і невжиття заходів забезпечення позову - може значно утруднити або взагалі зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав заявників, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Також 22.01.2019 року за заявою ОСОБА_4 у справі № 509/5216/13-ц - було скасовано заходи забезпечення позову, що також свідчить про те, що ОСОБА_4 має намір зняти зареєстровані в реєстрі обтяження у вигляді арештів та здійснити відчуження будинків, в тому числі в якому проживає ОСОБА_1А.о. зі своєю сім'єю.

З огляду на викладене суд, зважаючи на відомості про приналежність майна та підстави його набуття, та виходячи з необхідності збереження балансу між обмеженням прав власника такого майна та доцільністю тимчасового його обтяження для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову, доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для повного задоволення вимог про забезпечення позову, викладених у заяві про забезпечення позову.

Разом з тим суд роз'яснює відповідачу, що за її заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст.149-153, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 488,9 кв.м., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Квіткова, ж/м «Совіньйон» будинок 1/1, який належить ОСОБА_4.

Копію ухвали невідкладно направити для виконання.

Ухвала може бути оскаржена через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя А.І.Бочаров