Справа № 161/9115/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/802/196/19 Категорія: 26 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 69720,03 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року позов задоволено повністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 69720,03 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року, а також понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

У травні 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року.

Дана заява містила покликання на неправильну оцінку судом доказів по справі та неправильне застосування норм матеріального права, що у свою чергу є підставою для скасування вказаного заочного рішення.

Крім цього заява містила клопотання про поновлення строку для оскарження вказаного заочного рішення з підстав неотримання його копії.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для подання заяви.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за неявки учасників справи, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року та залишаючи її заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником суду не обґрунтовано та не доведено наявність поважних обставин, з яких нею був пропущений встановлений законом процесуальний строк для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду та не подано жодних доказів на підтвердження зазначених в клопотанні обставин, що у свою чергу є підставою для залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають обставинам справи.

Встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року, ухваленим у цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовну заяву було задоволено повністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 69720,03 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року, а також понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн (а.с. 50-51).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення суду, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно супровідного листа від 4 жовтня 2017 року Луцьким міськрайонним судом відповідачу ОСОБА_1 за адресою її проживання: АДРЕСА_1, було направлено копію заочного рішення суду від 26 вересня 2017 року (а.с. 52), яку остання отримала 9 жовтня 2017 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 53).

30 травня 2018 року в даній справі була подана заява про перегляд заочного рішення, проте ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 червня 2018 року заява повернута на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, як така, що підписана не ОСОБА_1, а ОСОБА_2 Ухвала від 20 червня 2018 року не оскаржувалася.

25 липня 2018 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

ОСОБА_1 зазначає, що дізналась про прийняте заочне рішення з листа державного виконавця від 3 травня 2018 року, який вона отримала 21 травня 2018 року.

Проте такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 копію заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року отримала 9 жовтня 2017 року (а.с. 53).

Поважних причин пропущення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач не наводить, а безпідставне поновлення пропущеного процесуального строку суперечитиме принципу юридичної визначеності, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатись.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, апеляційний суд приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді