Провадження № 22-ц/801/200/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуСправа № 127/26665/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Шемети Т.М., Якименко М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Король О. П., дата складання повного тексту рішення 19 листопада 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись у суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 лютого 2017 року близько 10 год. 10 хв. у м. Вінниці, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», по другорядній дорозі, а саме по вул. Довженка, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, що і призвело до його пошкодження. Окрім цього, пасажир автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_4 отримала травму у виді забою шийного відділу хребта, в зв'язку з чим амбулаторно лікувалась.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним за статтею 124 КУпАП.

Автомобіль «ВАЗ-2107» належить на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до висновку експертного дослідження №190-Е 02/17 від 09 березня 2017 року внаслідок ДТП ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди в сумі 49769,79 грн.

Автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК «Провідна». ОСОБА_3 було виплачено цією страховою компанією 34421,05 грн., як відшкодування заподіяної шкоди в разі настання страхового випадку.

Отже різниця між заподіяною шкодою та виплаченою сумою страхового відшкодування відповідно до заяви від 09 листопада 2018 року про зменшення позовних вимог складає 14487,15 гривень.

Крім матеріальної шкоди ОСОБА_3 також заподіяні фізичні та моральні страждання, розмір яких він оцінює в сумі 2000 гривень.

Зазначають, що ОСОБА_4, яка на момент ДТП перебувала на передньому сидінні пасажира автомобіля «ВАЗ-2107» отримала травму у виді забою шийного відділу хребта та в зв'язку з цим амбулаторно лікувалась, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки № 4437 Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 22 лютого 2017 року. На своє лікування вона витратила 2246,74 грн.

Окрім матеріальної шкоди, в зв'язку з проведеним лікуванням ОСОБА_4 заподіяні моральні страждання, що проявились у вигляді глибоко пережитого стресу, через що сталися головні та сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров'я в цілому. Розмір заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_4 оцінює в 2246,74 грн., а моральної в 10000 грн.

Виходячи з наведеного, положень статей 1166, 1167, 1187 ЦК України, з урахуванням заяви від 09 листопада 2018 року про зменшення позовних вимог, позивачі просили:

1)Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 14487,15 гривень, а також 2000 гривень моральної шкоди;

2)Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2246,49 гривень, а також 10000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування судових витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи 3861 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до висновку експерта з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт автомобіля позивача не доцільно, відповідно автомобіль вважається знищеним. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, складає 48908,20 грн. - 16506,28 грн. = 32401,92 грн., тоді як позивачу ПрАТ «СК «Провідна» сплачено страхове відшкодування 34421,05 грн., а тому правових підстав для відшкодування 14487,15 грн. немає.

Суд також зазначив, що вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, які виразились в тому, що внаслідок ДТП позивач зазнав глибокий психологічний стрес, через що в нього сталися головні та сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров'я в цілому, що в свою чергу вплинуло на реалізацію його наміру та ділових стосунків, не доведені.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди не доведені, оскільки з постанови про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2018 року вбачається, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження пасажир автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_8 згідно з випискою Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 4174 від 19 лютого 2017 року. Про тілесні ушкодження, які заподіяні ОСОБА_4 в цій постанові відомості відсутні. В день ДТП 19 лютого 2017 року ОСОБА_4 за медичною допомогою до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги не зверталась. Виписка № 4437 від 22 лютого 2017 року МКЛ ШМД відносно ОСОБА_4, в якій зазначено діагноз «забій шийного відділу хребта, вертебровазикулярна недостатність» та інші медичні документи не доводять причинного зв'язку між ДТП та отриманою ОСОБА_4 травмою.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що посилання заявника на положення статей 29, 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є помилковим, оскільки автомобіль ОСОБА_3 не є фізично знищеним, так як автомобіль можливо відремонтувати.

Вказує, що ОСОБА_4 підтверджено факт заподіяння їй матеріальної шкоди, про що свідчать повідомлення Комунальної установи ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 08-89 від 23 січня 2018 року, виписка № НОМЕР_3 ШМД про отриману травму «забій відділу хребта», проте ці докази судом першої інстанції не взято до уваги.

Необґрунтовано суд першої інстанції відмовив у стягненні моральної шкоди, оскільки позивачами доведено факт спричинення матеріальної шкоди, та заподіяння внаслідок цих дій моральної шкоди, що виразилась

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

19 лютого 2017 року близько 10 год. у м. Вінниці водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_4, по другорядній дорозі, а саме по вул. Довженка, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, що і призвело до його пошкодження.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року водій ОСОБА_5 визнаний винним за статтею 124 КУпАП.

Автомобіль «ВАЗ-2107» належить на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до висновку експертного дослідження №190-Е 02/17 від 09 березня 2017 року внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди в сумі 49769,79 гривень.

Відповідно до висновку судового експерта № 005/18 від 19 червня 2018 року за результатами автотоварознавчої експертизи матеріальний збиток завданий позивачу внаслідок ДТП складає 48908,20 гривень.

Установлено, що автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК «Провідна», якою ОСОБА_3 було виплачено 34421,05 грн. як відшкодування заподіяної шкоди в разі настання страхового випадку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі доказів у справі, зокрема висновку експертного дослідження №190-Е 02/17 від 09 березня 2017, висновку судового експерта № 005/18 від 19 червня 2018 року, дійшов вірного висновку, що майнова шкода спричинена автомобілю ОСОБА_3 дорівнює ринковій вартості автомобіля на час ДТП.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» звертав увагу судів на те, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідно до висновку експерта № 005/18 від 19 червня 2018 року з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт автомобіля позивача не доцільно, тому різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, складає 32401,92 грн /розрахунок 48908,20 грн. - 16506,28 грн. = 32401,92 грн./, тоді як позивачу ПрАТ «СК «Провідна» сплачено страхове відшкодування 34421,05 грн..

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що ПрАТ СК «Провідна» здійснено виплату йому страхового відшкодування в межах суми ліміту страхового відшкодування, передбаченого договором страхування № АК/3168710/2405/17 від 18 лютого 2017 року, відповідно до якого відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ СК «Провідна».

Між тим, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред'явив відразу вимогу до особи відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3, у разі, якщо вважає, що йому виплачено страхове відшкодування у меншому розмірі ніж завдано матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта № 005/18 від 19 червня 2018 року, може звернутися з відповідними вимогами до ПрАТ СК «Провідна», а не до винуватця пригоди.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, суд апеляційної інстанції вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Колегія суддів погоджується з аргументами апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль був пошкоджений, а тому йому спричинено моральну шкоду, при цьому розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача в сумі 2000 гривень є обґрунтованим, оскільки цей розмір відповідає вимогам розумності і справедливості, при цьому суд враховує глибину і тривалість моральних страждань позивача, автомобіль якого зазнав значних пошкоджень, за даних конкретних обставин цей розмір не може вважатися явно завищеним чи надмірним.

Висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з тих підстав, що в постанові про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2018 року відомості про спричинення тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 відсутні, крім того, в день ДТП 19 лютого 2017 року ОСОБА_4 за медичною допомогою до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги не зверталась, а виписка № 4437 від 22 лютого 2017 року МКЛ ШМД відносно ОСОБА_4, в якій зазначено діагноз «забій шийного відділу хребта, вертебровазикулярна недостатність» та інші медичні документи не доводять причинного зв'язку між ДТП та отриманою ОСОБА_4 травмою, колегія суддів вважає таким, що зроблений за неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що нею підтверджено факт заподіяння їй матеріальної шкоди відповідачем під час дрожньо-транспортної пригоди, про що свідчать : повідомлення Комунальної установи ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 08-89 від 23 січня 2018 року /а.с. 76/, відповідно до якого 19 лютого 2017 року о 10 годині 32 хвилини бригада екстреної медичної допомоги прибула до постраждалих внаслідок ДТП по вул. Брацлавській ОСОБА_4 та вставнолено попередній діагноз закрита черепно-мозкова травма, надана медична допомога; виписка № НОМЕР_3 ШМД про отриману травму «забій відділу хребта» /а.с. 33/.

У той же час, правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди до ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до договору страхування № АК/3168710/2405/17 від 18 лютого 2017 року відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» /а. с. 31/.

Між тим, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред'явив відразу вимогу до особи відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Разом з тим, колегія суддів вважає частково обґрунтованим позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень з огляду на таке.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, що підлягає виплаті страховою компанією, визначається виключно від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, який відповідно до статті 26-1 цього ж Закону становить 5 % від цього розміру.

Зважаючи на те, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції виходячи з обставин справи, вимог розумності і справедливості, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань позивача, вважає, що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_4 2000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи , порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди та в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, пункт «в» частини четвертої статті 381 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що з ОСОБА_5 слід стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 77,63 гривень /розрахунок 2000 (задоволена частина вимог) х 100 : 16487,15 (ціна позову) = 12,13 %; 640 х 12,13 % = 77,63 гривень/, а також за подання апеляційної скарги в сумі 116,45 гривень /розрахунок 2000 (задоволена частина вимог) х 100 : 16487,15 (ціна позову) = 12,13 %; 960 х 12,13 % = 116,45 гривень/.

Окрім цього, з ОСОБА_5 слід стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 104,51 гривень /розрахунок 2000 (задоволена частина вимог) х 100 : 12246,49 (ціна позову) = 12,13 %; 640 х 16,33 % = 104,51 гривень/, а також за подання апеляційної скарги в сумі 156,77 гривень /розрахунок 2000 (задоволена частина вимог) х 100 : 12246,49 (ціна позову) = 16,33 %; 960 х 16,33 % = 156,77 гривень/.

Правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу колегія суддів не вбачає, оскільки позивачами не надано доказів понесення таких витрат (квитанції, тощо).

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди та в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 /Ідентифікаційний код НОМЕР_5/ на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 77 гривень 63 копійки та за подання апеляційної скарги в сумі 116 гривень 45 копійок, всього 194 гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 /Ідентифікаційний код НОМЕР_5/ на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 104 гривні 51 копійку та за подання апеляційної скарги в сумі 156 гривень 77 копійок, всього 261 гривня 28 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис М. М. Якименко

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев