Справа № 637/834/18
Провадження № 2/638/721/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Мунтяну І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1000 грн та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги аргументує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого майнові інтереси страхувальника. 10.06.2017 року в м. Харкові по проспекту Науки 19-6 сталась дорожньо-транспортна пригода. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб «Toyota Auris» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2017р. водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно рахунку-фактури вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Auris» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала: 5 183 грн. 90 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ "СК ПЗУ Україна", а тому, ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ "СК ПЗУ Україна", з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ "СК ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № АК/6213161 в розмірі 4 183,90 грн. 18.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги тобто, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, представник позивача надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

30.3.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3-00.Відповідно до умов договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2017р. встановлено, що ОСОБА_2 10.06.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв., керуючи автомобілем ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 по пр. Науки 19-6 у м. Харкові, порушивши п. п. 15.12, 2.10а вимоги Правил дорожнього руху України, не вжив необхідних дій для запобігання самовільному руху автомобіля, через що допустив наїзд на автомобіль Toyota Auris, державний номер НОМЕР_1 , після чого покинув місце ДТП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяні матеріальна шкода. Згідно рахунку-фактури № 000002804 від 20.06.2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Auris державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 5 183 грн. 90 коп. За заявою потерпілої особи ОСОБА_3 на підставі страхового акту № 5069-02 від 21.06.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 5 183,90 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 13240 від 21.06.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за полісом № АК/6213161 в ПрАТ "СК ПЗУ Україна. Остання здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № АК/6213161 в розмірі 4 183,90 грн. Згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АК/6213161 передбачено безумовну франшизу у розмірі 1000.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Підстави та умови виплати страхового відшкодування визначені частиною 1 ст. 990 ЦК України та частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», згідно яких здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частинами 16-18 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону Україні "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, і також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

18.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3-00 від 30.03.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Між позивачем та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги за умовами якого витрати на правову допомогу становять 4928,40 грн, сплати яких підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера №002/29/03.

Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Керуючись ст.512,1187,1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) завдані збитків у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4928 (чотири тисячі дев?ятсот двадцять вісім) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий