Дата документу 06.02.2019 Справа № 318/1421/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/865/19 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Є.У.№ 318/1421/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кам'янсько-Дніпровська міська рада Запорізької області, приватний нотаріус Кам'янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Хаяркін Віктор Вікторович про визнання заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_6 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_7, після смерті якого залишився житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 9,03га, які останній 06.11.2013 року заповів своїй дружині ОСОБА_4 Посилаючись на те, що на момент складання заповіту батько тяжко хворів, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, просив суд визнати його недійсними на підставі ст.ст.225, 1257 ЦК.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зібраними у справі доказами не підтверджуються доводи позивача про неспроможність спадкодавця розуміти значення своїх дій та керувати ними під час складення оспорюваного заповіту. За формою і змістом заповіт відповідає вимогам закону, підстави для визнання його недійсним відсутні

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 зазначає, що судом неповно з'ясовані обставини справи, дана неправильна оцінка поясненням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили у суді, що незадовго до своєї смерті ОСОБА_7 тяжко хворів і не давав звіту своїм діям, а відповідачка постійно влаштовувала сварки, погано ставилася до спадкодавця. Вважає, що суд допустився порушень норм процесуального права, оскільки необґрунтовано відмовив їй у задоволенні клопотання про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи і позбавив її можливості оскаржити відповідну ухвалу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що суд повно і всебічно з'ясував фактичні обставини справи, дав правильну оцінку зібраним у справі доказам і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Твердження ОСОБА_3 про те, що проведена судом посмертна психіатрична експертиза є неналежним доказом, оскільки не містить повні відповіді та має помилки, є безпідставними. За висновком експертизи, на момент складення заповіту ОСОБА_7 не мав ознак психічного розладу, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у визнанні заповіту недійсним з підстав, передбачених ст.225 ЦК України.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони і їх представники не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, суд визнав причини їх неявки неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що по справі не встановлено обставин, які безспірно свідчили, що на час складання заповіту ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При складенні заповітів порушень вимог закону щодо форми та порядку посвідчення не було, доказів невідповідності змісту заповіту волі покійного не має, а тому підстави для визнання його недійсними відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7 (а.с.6).

Відповідно до медичної довідки про причину смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, причина смерті - рак простати (а.с.43).

За заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району, Запорізької області ОСОБА_10 06 листопада 2013 року, все належне ОСОБА_7 майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все, що буде належати йому на день його смерті він заповів ОСОБА_4 (а.с.47).

Згідно заповіту від 07 листопада 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району, Запорізької області ОСОБА_10, житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1, ОСОБА_7 заповів своїй донці ОСОБА_8 (а.с.50 зворот).

Вказаний заповіт ОСОБА_3 не оспорюється.

Відповідач ОСОБА_4 у жовтні 2015 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу №68/2015 і 18 березня 2016 року їй було видано свідоцтво про право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1, а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу Ѕ частку цього ж будинку та на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 9,0304га (а.с.42, 81-84).

Інший спадкоємець за заповітом від 07.11.2013р. ОСОБА_8 у листопаді 2015р. також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_7, до складу якої входить інший житловий будинок і земельна ділянка під ним, площею 0,47 га, розташовані по вулиці АДРЕСА_1 (а.с.59).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), заповіт № 55305570, номер в реєстрі нотаріальних дій 295, посвідчений 06 листопада 2013 року, та заповіт № 55366428 номер в реєстрі нотаріальних дій 297, посвідчений 07 листопада 2013, є чинними (а.с. 46).

Позивач, як на підставу визнання заповіту недійсним посилалася на те, що на час вчинення оспорюваного заповіту спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначала, що батько страждав на онкологічне захворювання, перебував під дією медичних препаратів, внаслідок впливу яких не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними на час складання заповітів.

За висновком судово-психіатричної експертизи №277 від 11 червня 2018 року, ОСОБА_7 на момент укладання заповіту ознак психічного розладу у зв'язку із захворюванням «рак простати», яке стало причиною смерті, не виявляв. Внаслідок чого ОСОБА_7 міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними під час складання заповіту (а.с. 224-231).

Будь-яких допустимих доказів, які б спростовували висновки експертизи, позивач суду не надавала.

Згідно із ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде установлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Правила зазначеної статті поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що у момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із тих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Згідно з постановою Верховного суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Проведеною у справі експертизою зроблено висновок про те, що на момент складення заповіту ознак психічного розладу у зв'язку із захворюванням «рак простати» ОСОБА_7 не виявляв, останній міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати, що саме по собі спростовує доводи позивача про наявність підстав для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом порушені норми процесуального права, безпідставно відмовлено у проведенні повторної експертизи є неспроможними.

За положенням ч,2 ст.113 ЦПК України повторна експертиза може бути призначена судом, якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 227 від 11 червня 2018 року, даних та матеріалів, які були представлені для дослідження, було достатньо і вони не викликали сумніву у їх достовірності, у зв'язку з чим експертами не були заявлені перед судом будь-які клопотання про надання додаткових доказів. Предметом дослідження експертів були як історія хвороби ОСОБА_7, такі і матеріали цивільної справи, в тому числі пояснення допитаних судом свідків.

Висновок експертизи не суперечить зібраним у справі доказам і не викликає сумнів у його правильності.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про психічний розлад батька на час складення заповітів, відсутність волевиявлення останньої на складання оспорюваного заповіту.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну оцінку показів свідків являються безпідставними.

Погане ставлення ОСОБА_4 до спадкодавця, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що незадовго до своєї смерті ОСОБА_7 тяжко хворів і не давав звіту своїм діям, не є достатньою підставою для скасування судового рішення і визнання заповіту недійсним. Вказані свідки не є фахівцями в галузі психіатрії, а тому визначення психічного стану спадкодавця на час складення заповіту знаходиться не в їх компетенції.

Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують. оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено і підписано 07 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: