Дата документу 23.12.2019 Справа № 322/978/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/978/18 Головуючий у 1 інстанції: Шиш А.Б.
Провадження № 22-ц/807/3568/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_2 на підставі заяви б/н від 21 листопада 2007 року отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 05 вересня 2018 року має заборгованість 25589,58 грн., яка складається з наступного: 5357,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8192,09 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 10345,34 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1194,74 грн. штраф (процентна складова).

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21 листопада 2007 року у розмірі 25589,58 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 5357 грн. 41 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором та 368 грн. 79 коп. судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що відповідачем була підписана довідка про умови кредитування, яка містить процентну ставку, відповідач, підписуючи заяву позичальника, приєдналась до умов надання банківських послуг, в виписці банк повідомляв відповідача про зміну процентної ставки.

Просило скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені, штрафів та задовольнити позивні вимоги в цій частині, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що зверталась до суду із заявою про застосування строку позовної давності, банком надано недостовірну інформацію про строк дії картки, банком не надано доказів на підтвердження ознайомлення її з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, не надано доказів відкриття на її ім`я рахунку, перевипуск картки.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Матеріалами справи підтверджено, що 21 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту 250 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та отримала кредитну картку за № НОМЕР_1 , що підтверджується її підписом під заявою ( т.1, а.с.10).

Відповідно до змісту заяви, яка підписана ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (т.1, а.с.10 зворот).

Факт отримання кредитних коштів за заявою від 02.08.2008 року відповідачем ОСОБА_1 не заперечувався в суді першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору 21 листопада 2007 року.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 05 вересня 2018 року має заборгованість 25 589,58 грн., яка складається з наступного: 5357,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8192,09 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 10345,34 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1194,74 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6-9).

За змістом розрахунку заборгованості (а.с.6-9) та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.75-78) вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами в період з дати укладання договору по липень 2018 року, а також періодично сплачувала суми на погашення кредиту, починаючи з моменту укладання кредитного договору. Останній платіж в сумі 200 гривень ОСОБА_1 здійснила 01 липня 2018 року.

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що ОСОБА_1 отримала шість карток: № НОМЕР_1 - основна картка, а також наступні картки: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та остання № НОМЕР_7 зі строком дії до останнього дня 03.2020 року (а.с.79).

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5357,41 грн., суд першої інстанції врахував, що відповідно до змісту Заяви ОСОБА_1 від 21.1.2007 року №712811 банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

За таких обставин збільшення банком кредитного ліміту не суперечить вимогам закону та відповідає умовам кредитного договору.

Проте поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що підписана позичальником ОСОБА_1 заява містить базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами - 1,9% на місяць (22,8 % на рік ) (а.с.10 зворот.).

Крім того, до позовної заяви позивач долучив Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником ОСОБА_1 21.11.2007 року (а.с.11).

Зазначена довідка також містить умови щодо сплати позичальником: щомісячного платежу в розмірі 7% від заборгованості, але не менш ніж 50 грн. до 25 числа місяця наступного за звітнім; відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 1,9% на місяць (22,8 % на рік) та комісії.

При цьому використання позивачем відсоткової ставки в розмірі іншому, ніж 22,8 % на рік без погодження з позичальником ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та не узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц, від 16.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, від 30.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, від 18.04.2018 по справі №234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц.

Отже з урахуванням відсоткової ставки, яка зазначена в заяві позичальника, яка підписана ОСОБА_1 а саме 1,9% на місяць, що становить 22,8% на рік, розрахунок відсотків за зазначеній період здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентну ставку х кількість днів : 360 днів : 100.

5357,41 грн. х 22,8 х 735 днів (період з 01.06.2016 року по 05.09.2018 року) : 360 днів : 100 = 2493,87 грн.

Відтак стягненню на користь банка підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 2493,87 грн.

Позовні вимоги банку про стягнення пені і штрафів не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування не передбачено змістом заяви та Довідки, які підписала позичальник. Вимоги про стягнення комісії, яка визначена в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», банком не заявлялись.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно не застосував позовну давність не заслуговує на увагу з огляду на те, що позичальник відповідно до наданого розрахунку та виписки з особового рахунку протягом всього часу користування кредитними коштами періодично погашала заборгованість, а тому позовна давність переривалась на підставі положень ст.264 ЦК України.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняття в цій частині постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року в розмірі 2493 гривни 87 копійок. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 540,61 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 257,58 грн., всього 798,19 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2019 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором б/н від 21.11.2007 року в розмірі 2493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 87 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) гривень 19 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: