Справа № 589/809/18
Провадження № 2/589/216/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» про зобов`язання зробити перерахунок заробітної плати та видати довідку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати КП ШКЗ «Зірка» зробити перерахунок заробітної плати за період роботи з 24 серпня 1986 року по 02 жовтня 1986 року у відповідності до фактичної кількості відпрацьованого часу, зазначеного у табелі обліку робочого часу, з врахуванням: застосування кратності 5, підвищення на 100% тарифної ставки, оплати праці у подвійному розмірі у вихідний день, одноразової винагороди, премії у максимальному розмірі 60 %, збереженого заробітку за основним місцем роботи, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати для пред`явлення в органи Пенсійного фонду України довідку встановленого зразка про заробітну плату за вказаний період.

Обґрунтовуючи вимоги, послався на наступні обставини.

З 1973 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. З 24 серпня 1986 року по 02 жовтня 1986 року, як військовозобов`язаний, був призваний на спеціальні військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в особливо-небезпечній зоні № 3 і отримав дозу опромінення 25,38 рентген, внаслідок чого став інвалідом 2 групи. Після закінчення служби повернувся на постійне місце роботи, де йому була виплачена заробітна плата за виконання цих робіт, премія і надана додаткова відпустка. З 1992 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в м. Шостка та отримує пенсію по інвалідності (2 група), внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 01 січня 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено право на перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках. На початку 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою видати довідку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження з урахуванням положень законодавства, яке регулювало порядок оплати праці працівників у відповідних умовах. 08 лютого 2012 року йому було видано довідку, яка була пред`явлена до пенсійного органу, однак така довідка не була прийнята, як така, що не відповідає закону. В зв`язку з зазначеним позивачу повторно видано довідку 27 лютого 2012 року, яка стала підставою для перерахунку пенсій. Разом з тим, за твердженням позивача, така довідка не відповідала вимогам закону, про що позивачу стало відомо під час вивчення законодавства та судової практики. 14 грудня 2017 року відповідачем за завою позивача повторно видано довідку, з якого він також не погоджується. Зокрема, зазначає, що у довідках неправильно застосовано коефіцієнт кратності «4», замість "5" із врахуванням 100 % тарифної ставки, не додано до суми заробітку одноразову винагороду, не надано премію в розмірі 60% тарифної ставки (не більше 400 крб).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, прохав позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, тому за згодою позивача розгляд справи проведено у заочному порядку на підставі положень ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач з 1992 року перебуває на обліку в Шосткинському об`єднаному управлінні ПФУ Сумської області, як отримувач пенсії по інвалідності 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи безстроково за захворюванням, пов`язаним з роботами із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Під час призову на військові збори в 1986 році на ліквідацію аварії на Чорнобильській АЕС позивач працював в КП ШКЗ «Зірка», звідки був призваний на військові збори у складі в/ч НОМЕР_1 і знаходився в особливо небезпечній зоні з 24.06.1986 по 02.10.1986.
27 лютого 2012 року відповідач видав позивачу довідку про заробітну плату № 61/ГБ за роботу в зоні відчуження, яка стала підставою для перерахунку пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.19).
Разом з тим, позивач не погоджується зі змістом вказаної довідки. На даний час йому стало відомо про те, що заробітна плата нараховувалася та виплачувалося йому без урахування ряду документів, а саме: розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, від 23.05.1986 року № 1031, п. 4 Постанови Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43; лист Міністерства праці та соціальної політики «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 р.р осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» № 03-3/1652-018-2 від 13.04.2001, ч. 2 ст. 73, ст. 106, ст. 107 КЗпП Української РСР, постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 р № 524-156, постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 р. № 168, постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-195, наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 14.05.1986 р. № 104.
У зв`язку з тим, що вимоги вищеперелічених нормативних актів не були враховані при обчисленні заробітної плати позивача за відповідний період, ОСОБА_1 звернувся до КП ШКЗ «Зірка» за перерахунком заробітної плати за період роботи у зоні відчуження та видачею відповідної довідки.
Позивач повторно отримав довідку 14 грудня 2017 року, зі змістом якої з аналогічних підстав не погоджується. (а.с.20)
Тому просить перерахувати заробітну плату та видати відповідну довідку для пред`явлення до пенсійного фонду.
Крім того, як на підставу своїх вимог посилається на довідку видану військовою частиною 29 вересня 1986 року № 32/1014, відповідно до якої він має право на виплату сто відсотків тарифної ставки за період роботи в зоні відчуження, на отримання окладу в п`ятикратному розмірі.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 7 Порядку передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Згідно з частиною першою статті 39 Закону N 796-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Управління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у редакції чинній на час виникнення оспорюваних правовідносин, довідки про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою та організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року були встановлені зони небезпеки, де оплата праці робітників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кіометрової зони ЧАЕС, розподілена на III, II, I зону небезпеки, проводиться відповідно в 5-, 4- 3- кратному розмірі тарифних ставок.
Постановою Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року № 207-7установлено, що оплата праці робітників, зайнятих на роботах в третій, другій, першій зони небезпеки, проводиться відповідно в 4-, 3-,2- кратному розмірі, понад розмір середньомісячної заробітної плати, виходячи із тарифної ставки (окладу), установленого за основним місцем роботи.
Тобто, якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 3-й зоні відчуження.
За роботу в зоні відчуження йому була нарахована заробітна плата з урахуванням коефіцієнта кратності "4" та виплачено окремо розмір збереженої середньомісячної заробітної плати, про що містяться відомості у відповідних довідках, виданих відповідачем, з якими не погоджується позивач.
Тобто, в даному випадку позивачу підлягало до сплати чотирикратний розмір зверх до середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу) за основним місцем роботи, що в сукупності і складає п`ятикратний розмір.
А отже, вимоги вищезазначених нормативних актів відповідачем при нарахуванні заробітної плати були дотримані.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати, а саме збільшити її на 100 % тарифну ставку з урахуванням відповідної кратності оплати праці, то слід зазначити наступне.
Абзацом першим пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 7 травня 1986 року та постанови Ради Міністрів України № 168-5 від 8 травня 1986 року установлено надати право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підвищеними до 100 % тарифними ставками (відрядними розцінками) та посадовими окладами.
Однак, відповідно до розпорядження СМ УСССР № 199-рс від 27 квітня 1988 року абзац перший пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 07 травня 1986 року втратив силу.
В той же час вищезазначеними розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року та Постановою Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року № 207-7 було установлено правила щодо кратності нарахування заробітної плати.
При цьому підвищена в кратних розмірах оплата праці не утворювала нових тарифних ставок (посадових окладів), це була доплата за особливі умови праці (роз`яснення Держкомпраці СРСР, Міністерства енергетики і електрифікації СРСР і ЦК профспілки робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26 травня 1986 року, Тимчасовий порядок оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які приймали участь в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища).
Отже, позивачу була правильно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження з урахуванням коефіцієнта кратності "4", як того вимагає постанова Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року № 207-7, а доказів, які б вказували, що підприємством при нарахуванні заробітної плати збільшувалась тарифна ставка на 100 % у матеріалах справи немає. Відповідно, підстав для задоволення вимог позивача в цій частині немає.
Така позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 61-593 св17.
Також, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про необхідність урахування при перерахунку пенсії премії у розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць з огляду на наступне.
Згідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 1531/10-43 премію за роботу в зоні ЧАЕС виплачували відповідно до діючої на підприємстві системи преміювання.
Тобто, якщо до поїздки працівника в зону відчуження або після його повернення нараховували премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, її розмір повинні були визначати на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження.
Як передбачено ст. 101 КЗпП (в редакції від 27.06.1986 року, чинної на момент нарахування заробітної плати), встановлена почасова або відрядна системи оплати праці, а також зазначено, що затвердження положень про преміювання робітників і службовців провадяться адміністрацією підприємства, організації за погодженням з профспілковим комітетом.
При цьому, постанова Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 за № 207-7 дозволяла керівникам підприємств встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. При прийнятті рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць у Положення про преміювання мали вноситись відповідні зміни.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, зокрема, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.
З наведеного видно, що нормативно-правові акти СРСР та УРСР визначали тільки розмір премії і право керівникам її призначення, а постанова Кабінету Міністрів України передбачає додавання до суми обчисленого заробітку премії за умови, якщо така була визначена умовами оплати праці.
Як вбачається з оспорюваних довідок, підприємством позивачу виплачено премію у розмірі 30% і при відсутності жодних даних, які б підтверджували, що на підприємстві відповідача на момент відрядження позивача діяла інша система преміювання, визначена умовами оплати праці, суд вважає, що позовні вимоги про необхідність перерахунку премії у розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про необхідність нарахування та включення до довідки одноразової винагороди, передбаченої Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати".
Так, розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб.
Тобто, виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт.
Однак, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача правових підстав для отримання такої винагороди, тому позовні вимоги про її включення до заробітку та, відповідно, до довідки про заробіток задоволенню не підлягають.
Крім того, згідно пункту 2.1. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) для підтвердження заробітної плати за період до 30.06.2000 пенсіонером подається довідка про заробітну плату із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Таким чином, відповідач мав право видати позивачеві довідку про розмір грошового забезпечення за спірний період лише на підставі даних розрахункового листа чи інших первинних документів.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі №2-а/576/29/14, Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №358/1179/17.
Більше того Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2018 року у справі №529/693/17 вказав, що вказані у довідці про заробітну плату спірні суми виходячи лише з рішення суду, а не на підставі фактично отриманих виплат згідно розрахункових листів чи інших первинних документів, не створюють для особи права на перерахунок пенсії.
З урахуванням викладеного, виходячи з наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при зазначенні відомостей про розмір заробітної плати позивача за період роботи у зоні відчуження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Вимоги позивача про необхідність оплати праці за спірний період у подвійному розмірі у вихідний день та з урахуванням збереженого заробітку за основним місцем роботи є безпредметними, оскільки згідно довідок від відповідачем вказані нарахування були проведені.
Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-4,10,12,13,76-89,95,141,258,259,264,265,п.15,п.п.15.5Розділу ХІІІ«Перехідні положення`ЦПК України,-
ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» про зобов`язання зробити перерахунок заробітної плати за період роботи з 24 серпня 1986 року по 02 жовтня 1986 року та видати довідку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 21.01.2019 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області Т.В.Литвинко