Справа № 490/7252/18
н/п 2/490/1728/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

в складі:головуючогосудді - Чулуп О.С.,

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ппро зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідачів із позовом про зняття арешту з майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 , накладеного 24.07.2006 року Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, на підставі рішення 460 від 23.06.1983 року (реєстраційний номер обтяження 3502915). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником 10/12 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Співвласниками даного домоволодіння також є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із частками по 1/12 у кожного. Позивач зазначає, що на початку серпня 2018 року позивачу стало відомо, що на спірний будинок 24.07.2006 року Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження. Позивач зазначає, що на запит приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Міщенко М.В. від 06.08.2018 року за № 200/01-16 до Державного нотаріального архіву Миколаївської області останній листом від 06.08.2018 року повідомив, що за їхніми даними запис про реєстрацію заборони від 23.06.1983 року № реєстру 3292-43 - відсутній. Позивач також вказує, що на даний час позбавлений можливості зняти арешт з належного йому майна, оскільки згідно листа відповідача від 21.08.2018 року документи, що стали підставою для внесення записів про обтяження знищені. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому зазначив, що Перша Миколаївська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем по справі, оскільки не була ініціатором накладення заборон і арештів.

Третя особа ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 подав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено інформаційний витяг з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно від 17.08.2018 року згідно якого житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . На даний житловий будинок накладено обтяження, тип заборона, р/н № 3502915, підстава обтяження - рішення 460, 23.06.1983 року.

Судом досліджено лист Державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 06.08.2018 року згідно якого повідомлено, що згідно реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, накладених судовими та слідчими органами Першої миколаївської державної нотаріальної контори за період з 20 січня 1977 року - 18 вересня 1986 року, запис про реєстрацію заборони від 23.06.1983 року № 3292-43 відсутній.

Судом досліджено лист Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 21.08.2018 року згідно якого повідомлено, що документи, які стали підставою для внесення записів про обтяження до Державного реєстру речових прав або не передавалися до Першої миколаївської державно нотаріальної контори або вже знищені.

Судом досліджено договір купівлі-продажу від 15.01.1997 року згідно якого ОСОБА_1 , ОСОБА_4 купили будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Отже, судом встановлено, що спірний будинок належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, будинок придбаний у 1997 році, тобто на декілька років пізніше ніж був накладений арешт. Враховуючи, що в період укладення договору за яким позивач набула права власності на спірний будинок діяла інструкція з вчинення нотаріальних дій, яка вимагала від нотаріуса вчиняти дії щодо з`ясування обставин наявності заборон на відчуження нерухомого майна і враховуючи те, що договір на придбання спірного будинку був укладений, то суд приходить до висновку, що таких заборон на час укладення договору накладено не було, а тому запис про обтяження спірного будинку внесений нотаріусом помилково. Суд приходить до висновку, що права позивача порушуються, оскільки він не може вільно розпоряджатись майном через наявність арешту на це майно, а тому права його підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задоволити.

Скасувати обтяження заборону будинку АДРЕСА_1 , накладене 24.07.2006 року Першою миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі рішення 460, 23.06.1983 року, реєстраційний номер обтяження - 3502915.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Центральний районний суд міста Миколаєва.

Суддя