Провадження № 2/761/2180/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. 24.03.2016 р. відбулась ДТП, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 . Водій н дотримався ПДР України, а саме п.п. 2.3, 10.1, 10.9, внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження - забіл лівого кульшового суглоба, ЗЧМТ та струс мозку. Внаслідок ДТП на лікування позивачем було витрачено суму у розмірі 13 771,21 грн. на лікування, що є матеріальною шкодою та моральна шкода. У зв`язку із тривалістю небезпечних наслідків, вагомістю вимушених змін у житті позивач оцінює моральну шкоду розмірі 50 000,00 грн. Крім того, с відповідача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн. та сплачений судовий збір.

22.10.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ОСОБА_5 направив в адресу суду відзив на позов де зазначив, що у задоволенні вимог має бути відмовлено в повному обсязі за відсутності належним доказів щодо розміру матеріальної шкоди. Також відсутні і докази спричинення моральної шкоди у зв`язку із дорожньою пригодою. Крім того, між відповідачем та Страховою компанією укладено договір страхування, а тому саме така компанія має відшкодовувати позивачу будь-які збитки. Разом із відзивом подано клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

З огляду на зазначене ОСОБА_4 , 28.01.2018 р. винесено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи по суті повідомлялись належним чином.

Від представника відповідача надійшло клопотання по розгляд справи у підготовчому засіданні за його відсутністю.

З огляду на приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи 24.03.2016 р. приблизно о 12 год. 13 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався заднім ходом від заїзду до поліклініки, яка розташована по вул. Пимоненко, 10 у бік проїзної частини вул. Студентська в м. Києві. Грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 10.9 ПДР України, ОСОБА_4 невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб для забезпечення безпеки руху, не впевнився у відсутності пішоходів та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

За даним фактом 25.05.2017 р. відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006179 на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 р., що зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 38814 від 25.05.2017 р.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 1425/Е та наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_2 , останній внаслідок ДТП було спричинено тілесні ушкодження, яке ступенем тяжкості відноситься до легких тілесним ушкоджень .

За таких обставин 27.10.2017 р. слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження відповідно до положень ст. 110, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 284 КПК України.

Зазначені обставини не оспорюються і не спростовуються відповідачем по даній справі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до ст. 22 ЦК України.

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 13 771.21 грн., які є витратами на лікування після отриманих у ДТП ушкоджень.

Відповідач ОСОБА_4 вказує на відсутність доказів на підтвердження позиції позивача. Разом з тим, зазначає, що шкоду, за її наявності має відшкодовувати страхова компанія з якою укладено договір страхування.

Приймаючи рішення по суті справи, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це встановлено ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

Предметом доказування, як визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, на підтвердження розміру спричиненої діями відповідача матеріальної шкоди, представником позивача копії фіскальних чеків щодо здійснення придбання товарів, в тому числі ліків, які здійснено у 2017 р.

Проте, зазначені документи не можуть, на думку суду, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на вищенаведені норми матеріального права, оскільки не співвідносяться з моментом часу отримання ушкоджень та не містять в собі інформацію необхідність придбання ліків у 2017 р. з метою подолання наслідків пригоди, яка сталась у березні 2016 р.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, а тому вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, щодо вимоги представника позивача стягнути на користь ОСОБА_2 з відповідача на відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 50000 грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Як пояснив в судовому засіданні представник ОСОБА_2 дії відповідача, які призвели до тілесних пошкоджень спричинили моральні збитки - наявність дискомфорту та переживання у зв`язку з пошкодженням здоров`я, тривалістю його розладу, необхідністю відчувати та миритися з вимушеними змінами у житті.

майна, необхідністю витрачати час на врегулювання питань зі страховою компанією, тривалим характе6ром негативних наслідків ДТП.

У п. 5 своєї постанови № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, Пленум Верховного Суду України, роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу особою, винною у ДТП.

При цьому суд не може покласти в основу рішення щодо відмови у стягненні компенсації моральної шкоди твердження представника відповідача щодо відсутності таких збитків за недоведеністю їх наявності, оскільки вищенаведені норми матеріального права пов`язують виникнення такої шкоди з неправомірністю дій особи, які призвели в тому числі і до ушкодження здоров`я особи і пов`язують з наявністю, зокрема, моральних страждань, настання вимушених змін у житті.

Також суд вважає за можливе залишити поза уваги і доводи відповідача щодо укладання договору страхування, з огляду на те, що ОСОБА_4 не надано будь - які докази, які про це свідчать, не заявлено жодного клопотання про їх витребування, з огляду на відсутність обов`язку суду збирати докази та беручи до уваги приписи ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв`язків, його душевної рівноваги та морального стану, зважаючи на те, що транспортний засіб ремонтувався силами відповідача а тому оцінює моральну шкоду в 10 000 грн. 00 коп. та вважає за можливе стягнути зазначену суму з відповідача.

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу;

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте, представником позивача не виконано приписи ст. 137 ЦПК України, не надано доказів сплати вказаних витрат або обгрунтованості необхідності їх сплати зважаючи на опис робіт (наданих послуг), здійснення ним витрат необхідних для надання правничої допомоги, що не дає суду підстав для стягнення вказаної у позові суми..

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст. ст. 22,23, 1166, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 ((адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ((адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.

Суддя