Провадження № 2/761/5498/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ректор Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казарін Володимир Павлович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадськогопро поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Своє вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу № 118-к від 08.04.2019 року його було звільнено з посади професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, оскільки закінчився строк трудового договору. Позивач зазначає, що відповідач Наказом № 278-к від 30.01.2017 року прийняв його на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту з порушенням норм трудового законодавства. Крім того, він вважає, що його звільнення за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України є незаконним, оскільки відповідачем не укладався з ним письмовий строковий трудовий договорів, а тому він працював у штаті Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського на умовах безстрокового трудового договору. Враховуючи викладене, з метою захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до суду з даним позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 28.05.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.07.2019 року на адресу суду надійшоввідзив відповідача на позов, в якому останній виклав свої заперечення проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою від 22.08.2019 року залучено до участі у справі В.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казаріна В.П. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

19.09.2019 року на адресу суду надійшли пояснення В.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казаріна В.П., в яких останній виклав свої заперечення проти позовних вимог.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.08.2019 року, ОСОБА_1 було допитано в якості свідка, який підтвердив викладені у позові обставини.

Позивач та його представник в судовому засіданніпозовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що наказом Академії муніципального управління № 459-к від 29.09.2010 року ОСОБА_1 зараховано на посаду завідувача кафедри теорії, історії держави і права та конституційного права до Академії муніципального управління (далі по тексту - АМУ), на умовах строкового договору до проведення конкурсу. В подальшому наказом № 247-к від 18.06.2012 року продовжено строк його роботи на посаді завідувача кафедри.

26.12.2013 року наказом № 590-к позивача переведено на посаду декана юридичного факультету АМУ на умовах визначених контрактом на строк до 28.12.2018 року. 31.08.2015 року наказом № 461-к ОСОБА_1 переведено на посаду в.о. декана економіко-правового факультету АМУ, на умовах строкового трудового договору до проведення конкурсу. 28.03.2016 року наказом № 77-к ОСОБА_1 було переведено на посаду в.о. декана факультету публічного управління та права АМУ, на умовах строкового трудового договору до проведення конкурсу.

Відповідно до розпорядження від 27.09.2016 року № 694-р Кабінету Міністрі України, наказу Міністерства освіти і науки України від 19.10.2016 року № 1264 Академію муніципального управління реорганізовано та приєднано до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського.

31.01.2017 року наказом № 24 к/з ОСОБА_1 звільнено з посади в.о. декана факультету публічного управління та права АМУ, у зв`язку з переведенням до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, про що у трудовій книзі зроблено відповідний запис.

Наказом В.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, Казаріна В.П. , № 278-к від 30.01.2017 року ОСОБА_1 за його заявою було прийнято на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 01.02.2017 року, до проведення конкурсного заміщення посади, цього ж дня його було ознайомлено з наказом.

08.04.2019 року наказом № 118 ОСОБА_1 було звільнено з посади професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, оскільки закінчився строк трудового договору, цього ж дня його під підпис було ознайомлено з наказом.

Позивач та його представник у судовому засіданні наголошували щодо нікчемності наказу № 278-к від 30.01.2017 року про прийняття позивача на посадупрофесора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інститутуТаврійського національного університету імені В.І. Вернадського, оскільки він виданий з порушенням норм трудового законодавства.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Аналізуючи норми Цивільного Кодексу України можна виділити такі види нікчемності правочину: вчинений з порушенням обов`язкової письмової та нотаріальної форми (ст. 218, 219, 220 ЦК України); вчинений малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (ст. 221 ЦК України); вчинений у випадках, передбачених законом, без дозволу органу опіки та піклування (ст. 224 ЦК України); вчинений недієздатною фізичною особою (ст. 226 ЦК України); правочин, що порушує публічний порядок (ст. 228); удаваний правочин (ст. 235 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що позивач ознайомився з наказом № 278-к від 30.01.2017 року в день його видання, 01.02.2017 року приступив до виконання своїх трудових обов`язків, жодних зауважень щодо змісту наказу не висловлював, крім того, у судовому чи іншому порядку зміст вказаного наказу не оспорював.

Судом не встановлено обставин, які б підтверджували недійсність встановлену законом (нікчемність правочину) наказу № 278-к від 30.01.2017 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту наказом.

Також, у своєму позові позивач вказує, що відповідачем не укладався з ним письмовий строковий трудовий договір, а тому він працював у штаті Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського на умовах безстрокового трудового договору.

Проте, вказані твердження позивача не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно з ч.3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку трудовий договір з позивачем оформлений у формі наказу № 278-к від 30.01.2017 року, при чому на строк до проведення конкурсного заміщення посади, що не суперечить вимогам ст. 24 КЗпП України.

Відповідно до ч.11 ст. 55 ЗУ «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти.

Вчена рада закладу вищої освіти обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади завідувачів (начальників) кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій. (п.7 ч.2 ст. 36 ЗУ «Про вищу освіту»)

Згідно роз`яснень наданих постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Як вже зазначалося вище, позивач ознайомився з наказом № 278-к від 30.01.2017 року, яким його прийнято на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 01.02.2017 року, до проведення конкурсного заміщення посади. А тому, суд приходить до висновку, що сторони обумовили строк трудового договору конкретною подією, а саме до проведення конкурсного заміщення посади, яку обіймав позивач.

В свою чергу, наказом № 23/к-ОД від 15.02.2019 року було оголошено з 15.02.2019 року до 15.03.2019 року конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, у тому числі і на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту.

Інформацію про оголошення конкурсу було розміщено в газеті «Сегодня» № 30 за 15-17.02.2019 року та на офіційному веб-сайті Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, де позивач, як й інші учасники, мали змогу ознайомитися з умовами конкурсу. До участі в конкурсі допускалась будь-яка особа, яка відповідає встановленим законодавством кваліфікаційним вимогам і яка подала власноруч написану заяву про участь у конкурсі до відділу кадрів Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського.

Крім того, відповідно до п.2.19 посадової інструкції професора кафедри навчально-наукового гуманітарного інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського передбачено, що професор повинен знати нормативні документи, що регламентують статус науково-педагогічних, педагогічних і навчально-допоміжних працівників Університету, особливості регулювання їх праці, основи трудового законодавства України, Статут, Колективний договір, Правила внутрішнього розпорядку та інші нормативні документи Університету.

З вказаною посадовою інструкцією ОСОБА_1 під підпис був ознайомлений 01.02.2017 року.

Тобто, позивач знав порядок призначення на посади науково-педагогічних працівників та порядок проведення конкурсного відбору, оскільки з вказаним положенням був ознайомлений 01.02.2017 року, про що свідчить його особистий підпис, а отже мав змогу ознайомитися з умовами конкурсу в газеті «Сегодня» № 30 за 15-17.02.2019 року і на офіційному веб-сайті Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, але заяви про участь в конкурсі до відділу кадрів відповідача не подавав.

08.04.2019 рокувченою радою Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського було проведено конкурс на заміщення вакантних посад та на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту, за результатами якого обрано ОСОБА_3 , що засвідчено протоколом № 8 від 08.04.2019 року.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як вже встановлено судом, датою закінчення трудового договору укладеного між ОСОБА_1 та Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського, відповідно до наказу № 278-к від 30.01.2017 року, є «проведення конкурсного заміщення посади», така подія відбулась 08.04.2019 року, внаслідок чого наказом № 118 на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено з посади професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового гуманітарного інституту.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що звільнення позивача із займаної посади з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, як і його прийняття на роботу відповідно до Наказу В.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, на посаду професора кафедри конституційного та міжнародного права, до проведення конкурсного заміщення посади, відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Крім того, скільки судом не встановлено порушення прав позивача під час його прийняття та звільнення, з боку відповідача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову також і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ректор Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казарін Володимир Павлович , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: