Справа № 444/3024/19
Провадження № 2-о/444/81/2019
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

09 грудня 2019 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., оглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулася до суду із заявою у порядку окремого провадження у якій просить встановити факту, що має юридичне значення , а саме постійного проживання на час відкриття спадщини заявника із матір "ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає що після смерті матері відкрилась спадщини а майно , а саме земельні ділянки . Заявник є спадкоємцем за заповітом. Факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем стверджується свідоцтвом про народження заявника. В обґрунтування заяви покликається на те, що після смерті матері він вступив у фактичне управління майном померлої матері , що стверджується довідкою №664 від 27.09.2019 року. Також він після смерті матері звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса, у зв`язку із чим нотаріус повідомила, що оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами , хоча і проживали разом, тому йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем.

Дослідивши матеріали заяви, суддя прийшов наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається із матеріалів справи мати заявника ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть наявним у матеріалах справи.

Як зазначено заявником в заяві, після її смерті він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом повідомлено про те, що оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами , хоча і проживали разом, тому йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем.

Таким чином, аналіз наведених заявником обставин у заяві про встановлення факту , що має юридичне значення , дає підстави для висновку, що встановлення даного факту необхідно для належного оформлення права на спадщину, а відтак, у даному випадку виник спір про право на спадщину.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі № 61-17353св18.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, факт який просить встановити заявник пов`язаний із вирішення спору про право, є позовною вимогою і підлягає розгляду в позовному провадженні, оскільки вбачається спір про право.

Згідно із вимогами ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відтак, оскільки заявник звернувся до суду із заявою в прядку окремого провадження з вимогами, які слід розглядати в порядку позовного провадження, справа в окремому провадженні розглянута бути не може, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 186, 259, 260, 261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в справі № 444/3024/19 за заявою ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 про його право звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Суддя Зеліско Р. Й.