Провадження № 2-о/243/2126/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

21 грудня 2019 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Слов`янського психоневрологічного інтернату, за участю заінтересованої особи Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Слов`янського психоневрологічного інтернату, за участю заінтересованої особи Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті.

Однак провадження по справі не може бути відкрито, оскільки заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Як передбачено п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви та подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 318 ЦПК України, до заяви про встановлення факту смерті особи в певний час додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Як вбачається із матеріалів даної справи про встановлення факту смерті заявником на підтвердження факту смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Андріївка м. Сніжне надано лише копію свідоцтва про смерть, видане виконавчим комітетом Андріївської селищної ради у м. Сніжному Донецької області, що не може бути належним та достатнім доказом для встановлення факту смерті даної особи.

Таким чином, заявником не надано до суду належних та достатніх доказів підтвердження факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Андріївка м. Сніжне ОСОБА_1 , а саме довідки про причину смерті, медичного свідоцтва про смерть, фотографій з місця поховання, тощо, які підтверджують факт смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України за певних обставин.

Крім того, у заяві про встановлення факту смерті заявник зазначає, що Слов`янський психоневрологічний інтернат є бюджетною установою, яка фінансується за державні кошти та посилається на п. 8 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справляється за подання заяви про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється в судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України.

Як вбачається з Глави 4 ЦПК України за результатами розгляду справи про визнання особи безвісно відсутньою суд ухвалює рішення по справі.

Отже, з вищевикладеного слідує, що вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою здійснюється судом на підставі певних доказів та закінчується ухваленням рішення за результатами розгляду даного питання.

Так, в матеріалах даної справи відсутнє рішення суду про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутньою, на підставі чого заявник звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, заявник повинен сплатити судовий збір за звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті у розмірі 384 гривень 20 копійок та надати оригінал платіжного доручення про його сплату до суду.

Як встановлено п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, суд приходить до переконання, що дану заяву слід залишити без руху із наданням заявнику можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме надати до суду оригінал

платіжного доручення про сплату судового збору у сумі 384,20 гривень, а також надати до суду докази, які підтверджують факт смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України за певних обставин.

Керуючись вимогами ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву Слов`янського психоневрологічного інтернату, за участю заінтересованої особи Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький