ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/372/19 Справа № 214/9217/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року, ухваленого суддею Ковтун Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (яке під час розгляду справи змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/259-МК від 26 вересня 2007 року, відповідач отримав кредит в розмірі 15000 доларів США терміном до 30 травня 2010 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У звязку із порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 05 грудня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 20566, 76 доларів США, яка складається з наступного: - 1399, 25 доларів США - заборгованість за кредитом; 11677, 05 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 7490, 46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що розрахунок заборгованості містить усі відомості щодо суми заборгованості по договору, тому висновок суду щодо відсутності доказів на підтвердження обґрунтованого розміру заборгованості є безпідставними. Крім того, представник позивача зауважує, що у розрахунку заборгованості відображені зарахування грошових коштів у погашення кредитної заборгованості що надійшли від продажу заставного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору, надано в підтвердження заявлених вимог до позовної заяви, між сторонами укладено Договір № 1/259-МК від 30 травня 2005 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 15000 доларів США. Згідно п.1.3. укладеного договору термін повного погашення поновлюваної кредитної лінії 30 травня 2010 року ( а.с.11).

У розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого в підтвердження заявлених позовних вимог також зазначений кредитний договір № 1/259-МК від 30 травня 2005 року(а.с.5).

Згідно розрахунку, за період з 31.05.2005 року по 21.12.2015 року у звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 21.12.2015 року виникла заборгованість 19 912, 62 доларів США, яка складається з наступного: - 1399, 25 доларів США - заборгованість за кредитом; 11677, 05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6836, 31 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.5-9).

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що вимоги заявлені АТ КБ «ПриватБанк», саме в межах належного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 1/259-МК від 30 травня 2005 року, а не договору зазначеного в позовній заяві від 26 вересня 2007 року, текст якого та розрахунок заборгованості за яким, у матеріалах справи відсутній.

Як видно з матеріалів цивільної справи №0417/2-243-2011, що витребувана із Індустріального суду м. Дніпропетровська та досліджена колегією суддів видно, що ПАТ КБ «ПриватБанк» у липні 2011 року звертався до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість на свою користь за кредитним договором № 1/259-МК від 30.05.2005 року станом на 05 липня 2011 року у розмірі 22 579,50 дол. США; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 200 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 1950 грн та судові витрати по справі. Тобто у даній справі, після закінчення строку дії кредитного договору, Банк реалізував своє право на судовий захист, звернувшись до суду із вимогами про примусове стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2011 р. по цивільній справі № 0417/2-2431/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені.

За заявою стягувача 03.11.2011 року Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 2-2431/2011. В рамках якого проведено прилюдні торги відповідно до протоколу № 04-0119/12-1-24-1 від 01.08.2012 року та відповідно протоколу № 04087/12 від 23.07.2012 року щодо реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки двох квартир №№13,14, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, буд.30. Переможцем аукціону стало ТОВ "Ключове рішення".

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2013 р. заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2011 р. у цивільній справі № 0417/2-2431/2011 скасовано, справа призначена до нового розгляду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТКБ ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за договором № 1/259-МК від 30.05.2005 року, яка станом на 05.07.2011 року склала 22604,60 дол. США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 180 215,17 грн., яка складається із наступного: 10 135,29 дол. США. заборгованість за кредитом; 7 525,76 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 943,55 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати по справі у розмірі 1 820 грн. 00 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Крім того, існує ще одна справа № 2/0417/3485/2012, яка була витребувана із Індустріального суду м.Дніпропетровська та досліджена судом апеляційної інстанції, згідно матеріалів якої, в березні 2012 року до Індутріального районного суду м. Дніпропетровськ надійшов позов ПАТКБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30.05.2005 року станом на 05 березня 2012 року в сумі 27214,16 дол.США, яка складається із: 10 135,29 дол. США. заборгованість за кредитом; 9723,98 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 7354,89 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Рішенням Індутріального районного суду м. Дніпропетровськ від 15 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТКБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк". Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТКБ "ПриватБанк" за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року заборгованості по процентам за користування кредитом 1982,01 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк. Рішення Індутріального районного суду м. Дніпропетровськ від 15 травня 2015 року змінено в частині правових обґрунтувань відмови в задоволенні позовних вимог. Рішення набрало законної сили.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо виконання відповідачем ОСОБА_1, як боржником, умов укладеного кредитного договору № 1/259-МК від 30 травня 2005 року.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Колегія суддів, оглянувши матеріали витребуваних цивільних справ № № 0417/2-243-2011, 2/0417/3485/2012, які були повернуті на запит суду касаційної інстанції для розгляду касаційних скарг, приходить до переконання що відсутні правові підстави для розгляду даної справи в новому судовому провадженні, що стосується позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року станом на 05 березня 2012 року провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю, оскільки вже були предметом розгляду та стосовно них постановлено остаточне рішення суду.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість подальшого судового розгляду справи. Підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі може бути лише наявність на час його ухвалення рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Колегією суддів встановлено, що неодноразово питання належного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов укладеного із АТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору № 1/259-МК від 30 травня 2005 року, було предметом судового розгляду в Індустріальному суді м. Дніпра між тими самими сторонами ( один й той самий субєктний склад) про той самий предмет (розмір кредитних зобовязань) із тих самих підстав справи №№0417/2-243-2011 та 2/0417/3485/2012. Остаточне рішення в обох справах набрало чинності, що виключає можливість надання нової оцінки судом обставинам і фактам, які були судами усіх інстанції дослідженні, і стосовно яких містяться висновки судів в остаточних судових рішеннях.

При зверненні до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у грудні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» знов заявив тотожні вимоги про стягнення кредитної заборгованості в сумі 20566,76 дол. США, з яких 1399 дол.США заборгованість за кредитом, 11677,05 дол. США заборгованість за відсотками,7490,46 дол.США заборгованість за пенею, проте збільшено період заборгованості до 05 грудня 2014 року (а.с.2-9).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Отже, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до іншого суду із позовними вимогами, що були предметом дослідження іншого суду в межах розгляду іншої цивільної справи, зловживаючи правом на судовий захист не повідомив суд про розгляд спірного питання в іншому суді.

Рішення судів у справах № № 0417/2-243-2011 та 2/0417/3485/2012, які набрали законної сили, є преюдиціальними, а тому доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу.

Підстава для закриття провадження у даній справі за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто ухваленням остаточного судового рішення. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Враховуючи що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» по даній цивільній справі є повністю ідентичними із позовними вимогами, у справі №0417/2-243-2011 та 2/0417/3485/2012, по яким вже ухвалено судове рішення, про той самий предмет, з тих же самих підстав і між тими самими сторонами, тому, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі в межах позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року станом на 05 березня 2012 року підлягає закриттю.

Що стосується, заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року за проміжок часу з 06 березня 2012 року по 05 грудня 2014 р. ( в межах заявлених позовних вимог), колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення, та стягнення нарахованих позивачем відсотків за умовами укладеного договору.

Як видно з матеріалів справи, п.1.3 укладеного кредитного договору № 1/259-МК від 26 вересня 2007 року сторонами обумовлений термін його дії до 30 травня 2010 року.

Умови укладеного договору не місять відомостей про розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору.

Крім того, як видно з матеріалів справи, за заявою стягувача АТ КБ «ПриватБанк» Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 2-2431/2011, в рамках якого проведено прилюдні торги та реалізовано арештоване нерухомого майна, що є предметом іпотеки дві квартири №№13,14, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, буд.30 кошти в сумі 17271,87 дол.США від реалізації майна 15 серпня 2012 року зараховані на рахунок АТ КБ «ПриватБанк».

Після виконання рішення суду, проте не в повному обсязі, боргові зобовязання не припинилися.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

З урахуванням того, що за погодженням сторін, строк дії кредитного договору, визначено до 30 травня 2010 року. Умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 07.09.2016 року у справі №6-1412цс16, від 09.08.2017 року у справі № 6-2322цс16 та від 02.12.2015 року у справі №6-249цс15.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі 438/489/16-ц вказано, що ОСОБА_3 Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, зазначивши, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вимог про застосування ст.625 ЦК України позивачем в рамках даного спору не заявлено, у звязку з чим суд вирішує спір виключно в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності в силу ст.13 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року за період з 06 березня 2012 року по 05 грудня 2014 року слід відмовити за їх безпідставністю, а тому рішення суду, на підстави положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, в цій частині слід змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 255, 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року станом на 05 березня 2012 року скасувати, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/259-МК від 30 травня 2005 року за період з 06 березня 2012 року по 05 грудня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст рішення суду складено 06 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: