Справа №551/822/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2019 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

його представника - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

її представника - адвоката ОСОБА_5,

представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

15 серпня 2018 року адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Покровське, вул. Новоселівка - 2, буд.43.

В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що діти останнім часом за їх бажанням проживають разом з ним, відтак він дбає про їх фізичний та духовний розвиток, займається їх вихованням. Відповідач, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від іншого шлюбу, наразі має менш належні умови для виховання й розвитку дітей, тому, виходячи з інтересів останніх, й звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у звязку з чим розпочато підготовче провадження / а. с. 31 /.

Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 закрито, розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 11 січня 2019 року, у якому було оголошено перерву до 31 січня 2019 року / а.с.76-77, 100-102 /.

08 січня 2019 року Шишацька районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки та піклування, надала суду висновок №01-34/5 від 03 січня 2019 року щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, в якому зазначила, що комісією з питань захисту прав дитини в ході обстеження житлово-побутових умов сторін встановлено, що батьки в однаковій мірі створили належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, враховуючи думку дітей та теплі родинні відносини до них у родині батька, на підставі протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дітей при Шишацькій райдержадміністрації № 12 від 13 грудня 2018 року, рекомендовано визначити місце проживання дітей разом з батьком / а.с.92 /.

Будучи допитаним у судовому засіданні, позивач ОСОБА_2, предявлені ним, вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 вказував на наявність достатніх підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, акцентуючи увагу суду на тому, що їх спільним з позивачем малолітнім дітям краще буде проживати разом з нею у сімї її співмешканця.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 з огляду на безпідставність позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні рекомендувала визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком, виходячи з обставин, викладених у висновку Шишацької райдержадміністрації. При винесенні рішення в першу чергу просила керуватися інтересами дітей.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 під час розгляду суду пояснили, що переважну більшість часу діти проживають разом з батьком ОСОБА_2, який забезпечує їх всім необхідним для гармонійного розвитку.

Вислухавши пояснення сторін, думку представника органу опіки та піклування, пояснення свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, сторони 21 квітня 2008 року у Куйбишевській сільській раді Шишацького району зареєстрували шлюб, який рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 серпня 2016 року розірвано / а. с. 7 /.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с.8, 9 /.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання їх малолітніх дітей стягуються аліменти /а.с.10 /.

Положеннями статті 141 СК України передбачена рівність прав і обовязків матері та батька щодо дитини.

Поряд із цим, права малолітніх та неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання, закріплені в Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини», Законах України «Про охорону дитинства», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», а також у Сімейному кодексі України.

Зокрема, за правилами ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, що свідчить про те, що дитина у віці від десяти до чотирнадцяти років має право висловлювати свою думку щодо визначення місця її проживання.

Місце проживання фізичної особи у такому віці є місцем проживання її батьків або одного з них, що регламентовано положеннями ч.3 ст.29 ЦК України.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

При цьому, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „ визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Тому, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працює механізатором у ТОВ «Астарта Київ», має постійний дохід, на даний час проживає разом із їх спільними із відповідачкою дітьми у житловому будинку, розташованому за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Покровське, вул. Новоселівка - 2, буд.43, який належить його матері ОСОБА_12,ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання характеризується позитивно. Разом з ними проживає сестра позивача ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка приділяє багато часу дітям. Житловий будинок загальною площею 62 кв.м. складається з 4-х житлових кімнат, газифікований, є електропостачання, водопостання та водовідведення. Кімнати облаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. Дітям відведено окрему кімнату, де є всі необхідні меблі та речі. Відносини у сімї між дорослими та дітьми теплі, довірливі. Загальний дохід родини становить близько 19 000 грн. на місяць. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заперечують, щоб діти проживали разом з ними.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує державну соціальну допомогу у загальному розмірі 5200 грн., проживає разом із співмешканцем ОСОБА_14, їх спільною малолітньою дитиною ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, його матірю ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, та його малолітнім сином ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7. Житловий будинок загальною площею 70 кв.м. складається також з 4-х житлових кімнат, газифікований, є електропостачання, водопостання та водовідведення. Кімнати облаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. Дітям відведено окрему кімнату, де є всі необхідні меблі та речі. Відносини у сімї між дорослими та дітьми теплі, довірливі. Загальний дохід родини складає близько 7 500 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що сторони можуть у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Однак, у § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага /рішення у справі «Олсон проти Швеції» /№ 2/ від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_3 A, № 250, ст. 35-36, § 90 / і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З метою реалізації права дитини на те, що б її вислухали батьки, інші члени сім?ї, посадові особи з питань, що стосуються її особисто, в ході розгляду справи у присутності соціального педагога ОСОБА_17 була зясована думка малолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо ймовірного місця їх проживання, які без будь яких коливань надали ствердну відповідь, що бажають проживати з батьком в с. Покровське Шишацького району Полтавської області.

Суд розцінює думку дітей як висловлену усвідомлено без будь якого тиску та навязувань ідей сторонніх осіб з огляду на їх вік, моральний та духовний розвиток.

Таким чином, суд, з урахуванням думки дітей, наданого висновку органу опіки та піклування Шишацької РДА, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, 18 серпня 2010 року, разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Покровське, вул. Новоселівка 2, буд. 43.

При прийнятті такого рішення суд також виходить із того, що визначення місця проживання дітей разом з батьком не позбавляє матір дітей права приймати в подальшому активну участь у їх вихованні, фізичному та духовному розвитку, відвідувати та спілкуватися з ними. До того ж, на час розгляду справи сторони знаходять порозуміння з цих питань.

Доводи представника відповідача про відсутність між сторонами відсутній спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей спростовуються встановленими під час розгляду справи обставинами.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 ЦК України, ст.ст. 110,112, 141, 160, 161 СК України, ст. ст. 4, 5, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Покровське, вул. Новоселівка 2, буд. 43.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_11 2, буд. 43 Шишацького району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, судові витрати, які складаються з сплати судового збору, в загальному розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 08 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: