КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/6095/ 15-ц Головуючий у 1 інстанції - Сердинський В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні майном

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Постановлено усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Справа розглядалася судами неодноразово.

Так, рішенням апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою ВСУ від 19.10.2016 р. зазначене вище рішення апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вподальшому ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 8.02.2017 р. рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 р. ухвалу суду апеляційної інстанції від 8.02.2017 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказаною постановою Верховного Суду ухвалу суду апеляційної інстанції від 8.02.2017 р. скасовано з процесуальних підстав, зокрема, з підстав того, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , за відсутності доказів його належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 8.02.2017 р., що суд не відклав розгляд справи, причин його неявки в судове засідання не з`ясував, дійшов помилкових висновків про можливість розгляду справи в його відсутність, вважаючи його таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, чим порушив його право на участь в судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 року скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, з 19 листопада 1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

24 жовтня 2006 року між «БудЕліт Групп» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Відповідно довідки ТОВ «БудЕліт Групп» від 6 листопада 2006 року ОСОБА_1 виконано зобов`язання перед ТОВ «БудЕліт Групп» з оплати вартості майнових прав, визначених у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БудЕліт Групп». Усього сплачено за договором 366 600 грн.

Згідно акту приймання-передачі майнових прав від 6 листопада 2006 р. ТОВ «БудЕліт Групп» передало, а ОСОБА_1 прийняв майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Вартість переданих майнових прав становить 366 600 грн.

Відповідно до угоди про проведення остаточних розрахунків за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 4 червня 2008 року, у зв`язку із показниками замірів та технічної документації комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», площа квартири №1 становить 77,5 кв.м, що на 0,5 кв.м менша площі, зазначеної в договорі, а тому покупцю ОСОБА_1 було повернуто кошти у розмірі 2 350 грн., в тому числі ПДВ.

Згідно технічного паспорту за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 77,5 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майновід 9 січня 2009 року двокімнатна квартира, що знаходиться по АДРЕСА_3 , перебуває у приватній власності, власником якої є ОСОБА_1 .

Згідно ст.60 ЦПК України на сторін у справі покладено обов`язок доведення обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власної подружжя.

Так, скасовуючи рішення апеляційної інстанції від 18.02.2016 р. ВСУ в ухвалі від 19.10 2016 р., зокрема, зазначав, що вирішуючи спір, апеляційний суд вказаних норм права не врахував, не звернув уваги на те, що відносно придбаного за час шлюбу майна презюмується право спільної власності подружжя, а протилежне підлягає доведенню тим із подружжя, який вважає це майно своєю приватною власністю.

ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про визнання спірної квартири особистою приватною власністю, а згідно ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи, і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира була придбана подружжям за час перебування в шлюбі і за спільні кошти, що позивачка набула право спільної сумісної власності подружжя на неї згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БудЕліт Групп», а тому вона має право на вільне володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Що стосується доводів відповідача про те, що спірна квартира, хоча і була придбана за час шлюбу сторін, але не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбана ним за його особисті кошти, отримані від продажу двох земельних ділянок, що належали йому на праві власності, то з ними погодитися не можна із наведених вище підстав.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 р.- залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23.12.2019 р.

Головуючий :

Судді :