ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3358/10 Номер провадження 22-ц/814/2392/19Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,

Апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року, постановлену без участі сторін 20 квітня 2018 року під головуванням судді Куц Т.О.,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-3358/2010 від 06 грудня 2010 року, виданого у справі за позовом ОСОБА_2 До ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, вмотивовуючи її втратою виконавчого листа при пересилці.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Видано ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа №2-3358/2010 від 06 грудня 2010 року, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

З даною ухвалою не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі..

Апелянт вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали суду, а саме: відкрив провадження за заявою ОСОБА_2 , яка не була оплачена судовим збором в розмірі 52,86 гривень, не повідомив його, як боржника у виконавчому провадженні, про відкриття провадження за заявою ОСОБА_2 , час, місце судового засідання, не відклав розгляд справи у зв`язку з відсутністю інформації про належне повідомлення учасників справи, не надіслав у визначені ч.5 ст. 272 ЦПК України строки копію ухвали суду.

Вказує на те, що суддя Куц Т.О., постановивши ухвалу, яка містить неправдиві відомості, вчинила правопорушення, яке має ознаки злочинів, визначених ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 2 ст. 375 КК України.

Зазначає про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 січня 2019 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2019 року, зменшено розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду від 20 квітня 2018 року - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, починаючи з 05 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, з урахуванням коштів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в рахунок сплати аліментів за жовтень 2010 року в розмірі 750 грн., які добровільно сплачені відповідачем позивачці.

На виконання рішення суду 18 січня 2011 року видано виконавчий лист, який був звернутий до виконання.

12 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася з заявою, у якій просила суд видати дублікат виконавчого листа №2-3358/2010, виданий 18 січня 2011 року Комсомольським районним судом, вмотивовуючи це тим, що виконавчий лист був втрачений при пересилці органами виконавчої служби.

У підтвердження цього ОСОБА_2 надала довідку №4638 від 12 квітня 2018 року видану Горішньоплавнівським міським відділом ДВС Головного ТУЮ у Полтавській області.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту втрати виконавчого листа при пересилці та не закінчення строку пред`явлення його до виконання.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення згідно рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку;

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції на підставі наданих доказів та у відповідності із встановленими фактичними обставинами справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал виконавчого листа № 2-3358/2010, виданого 18 січня 2011 року Комсомольським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, втрачено, а виконання рішення триває.

При цьому суд встановив, що оригінал виконавчого листа відсутній, як у самого стягувача, так і на виконанні в органах державної виконавчої служби. Даний факт підтверджений належними доказами.

З врахуванням зазначених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки місцевого суду про задоволення заяви є законними та обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Щодо розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності боржника, неповідомлення його про відкриття провадження у справі то апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України ухвала про видачу дубліката виконавчого листа постановляється у десятиденний строк із дня надходження відповідної заяви.

Процесуальним законом не визначений порядок розгляду вказаного питання, з повідомленням сторін чи без повідомлення. В ухвалі місцевого суду вказано, що зацікавлені у справі особи повідомлені про день та час судового розгляду справи, однак матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи.

Однак Законом передбачена можливість сторони оскаржити вказану ухвалу та навести свої заперечення щодо заяви про видачу дубліката виконавчого документу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що неповідомлення ОСОБА_1 про день та час судового розгляду та не направлення йому копії ухвалу суду про відкриття провадження у справі, не порушує сутність права на справедливий суд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод. В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 не позбавлений можливості наводити свої аргументи щодо наявності підстав для відмови у видачі дубліката виконавчого документа.

Не є підставою для скасування ухвали місцевого суду і несплата судового збору. Як зазначено вище судовий збір справляється лише За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа. Таким чином, задовільнивши заяву про видачу дубліката виконавчого документа, суд повинене був стягнути судовий збір.

Невирішення в ухвалі місцевого суду питання про стягнення судового збору також не є підставою для скасування ухвали. Місцевий суд не побавлений можливості і на даний час постановити ухвалу про стягнення судового збору за видачу дубліката виконавчого документа.

Відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні не призвела до неправильного вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про наявність рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 січня 2019 року, яким зменшено розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів, та, як наслідок відізвано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Комсомольського міського суду від 06 грудня 2010 року в справі № 2-3358/2010, висновку суду першої інстанції про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа станом на квітень 2018 року не спростовують.

При цьому, суд звертає увагу на те, що підставою для видачі дубліката виконавчого листа за заявою стягувача або виконавця є втрата його оригіналу. У разі, якщо боржник вважає, що виконавчий документ не підлягає виконанню повністю або частково, він не позбавлений права в порядку, передбаченому статтею 432 ЦПК України звернутися до суду, який видав виконавчий документ із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доводи апеляційної скарги на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до процесуальних недоліків розгляду справи, які не є обов`язковою підставою для скасування ухвали.

Обставин для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності кримінальних правопорушень в діях суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави надавати відповіді на вказані доводи апеляційної скарги, оскільки вони виходять за межі предмета спору.

Доводи апеляційної скарги з цих підстав висновків місцевого суду не спростували.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року про видачу дубліката виконавчого документа - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук