П о с т а н о в а

Іменем України

21 січня 2019 року

м. Київ

справа № 501/3112/16-ц

провадження № 61-40520 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідачі: ОСОБА_6, яка діє особисто та як законний представник неповнолітніх: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9;

третя особа - орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року у складі судді Пушкарського Д. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Гірняк Л. А., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє особисто та як законний представник неповнолітніх: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачка, яка є її донькою, разом зі своїми дітьми зареєстровані за вищезазначеною адресою, проте з 2002 року за місцем реєстрації не проживають, обов'язки по утриманню житлового приміщення не виконують.

Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_4 просила суд визнати ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог в частині визнання ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також зазначив, що позивачка не надала належних та допустимих доказів відсутності відповідачки та її дітей у спірній квартирі без поважних причин понад один рік чи вибуття їх на інше постійне місце проживання. Крім того, встановлено, що позивачка чинить перешкоди у користуванні відповідачкою спірною квартирою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували її доводи про те, що ОСОБА_6 разом зі своїми дітьми та чоловіком з 2002 року у спірній квартирі не проживає, обов'язки по утриманню житла не виконує, а постійно проживає у будинку по АДРЕСА_2 про що свідчать надані відповідачкою до суду довідки про склад сім'ї, заяви до прокуратури та поліції, поліклініки, в яких зазначена адреса є її адресою проживання та листування.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

2 . Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

За зазначеною адресою також зареєстрована донька позивачки - ОСОБА_6 разом зі своїми неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною четвертою статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів відсутності відповідачки у спірній квартирі понад один рік, а складені зі слів сусідів акти від 23 жовтня 2016 року та від 25 жовтня 2016 року про відсутність відповідачки у квартирі містять інформацію лише про її відсутність у квартирі на момент їх складання без зазначення причин відсутності.

Таким чином, позивачка не довела своїх вимог з підстав, заявлених у позові, що є її процесуальним обов'язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення- без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк