КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/7763/17

номер провадження: 22-ц/824/643/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року у складі судді Коробенко С.В., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 05 листопада 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач надала згоду на те, що підписана нею заява разом зУмовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між нею і банком договір. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконалане виконала, внаслідок чого станом на 18 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 37 879 грн 10 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4 125 грн, заборгованості за процентами у розмірі 2 897 грн 18 коп., заборгованості за пенею у розмірі 28 576 грн 30 коп, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 779 грн. 96 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено арифметичних помилок чи неправильності визначеної у розрахунку заборгованості відповідача, який позивачем не спростований, а тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», підписала анкету-заяву, на підставі якої банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 000 грн, що стверджується копією анкети-заяви (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала періодичне погашення кредиту, що стверджується наданим банком розрахунком (а.с.4-7).

Також судом встановлено, що останнє погашення кредиту та процентів позичальником відбулося 02 квітня 2016 року на суму 47 грн 47 коп., після чого оплати на погашення не проводилися.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що у зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 18 березня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 37 879 грн 10 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4 125 грн, заборгованості за процентами у розмірі 2 897 грн 18 коп., заборгованості за пенею у розмірі 28 576 грн 30 коп, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 1 779 грн 96 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимоги. Зокрема, суд зазначив, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості не можливо визначити розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 125 грн 66 коп. та на якій підставі позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом у розмірі 2 897 грн 18 коп. і пеню у розмірі 28 576 грн 30 коп.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, що відповідно до поданої ОСОБА_1 анкети-заяви від 05 листопада 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 000 грн.

При апеляційному розгляді відповідач ОСОБА_1 вказані обставини не заперечувала.

Отже, між сторонами виникли права і обов'язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 користувалася отриманими кредитними коштами і не повернулаїх в повному обсязі, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку боргуза тілом кредиту у розмірі 4 125 грн, який виник станом на 18 березня 2018року, що стверджується наданим банком розрахунком та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 при апеляційному розгляді справи.

Вимоги банку про стягнення з відповідачапроцентів підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1, які регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тобто, за загальним правилом, визначеним у цих правових нормах, користування грошовими коштами є оплатним у вигляді процентів, розмір яких визначається за домовленістю сторін, а за її відсутності - на рівніоблікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, на підставі якої відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти, не зазначено розмір процентів за користування коштами. Тобто, між сторонами відсутня згода щодо істотних умов договору, зокрема розміру процентів у якості плати за користування грошовими коштами, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вказаного банком у розрахунку розміру процентів за користування коштами - 30,00%, в тому числі збільшених із 01 вересня 2014 року - до34,80%, а з 01 квітня 2015 року -до 43,20 %.

З огляду на відсутність між сторонами домовленості про належний до сплати розмір процентів за користування коштами, а також враховуючи, що користування банківськими кредитом не є безпроцентним, апеляційний судприходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 536, 1048 ЦК України підлягають стягненню на користь банку проценти за користування позичальником ОСОБА_1, виходячи із розміру боргу 4 125 грн 66 коп., часу його виникнення згідно розрахунку банку із 05 листопада 2010 року по 18 березня 2018 року та з урахуванням облікових ставок Національного банку України, які діяли в цей період, що становить 3 851 грн 18 коп.

Враховуючи, що у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за процентами у розмірі 2 897 грн 18 коп., а відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,то колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_1 та користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 2 897 грн 18 коп.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що сторони досягли згоди щодо змісту договору про надання банківських послуг, який включає заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг», Тарифи банку, в тому числі досягли згоди щодо розміру процентів, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

В матеріалах справи наявна анкета-заява ОСОБА_1, на підставі якої відповідач отримала грошові кошти, яка не містить відомостей про розмір процентів, що підтверджує відсутність між сторонами домовленості про належний до сплати розмір процентів за користування кредитними коштами.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки зазначені Умови не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак у судувідстуні підстави приймати їх до уваги.

Саме такийвисновок міститься у постановахВерховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 рокуу справі № 6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів вважає, що вимоги банку про стягнення пені та штрафу не підлягають до задоволення з викладених вище підстав, оскільки встановлено, що в анкеті-заяві від 05 листопада 2010 року відсутні дані про умови застосування та розмір неустойки (штраф, пеня).

Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначалося вище, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, а відтак їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про встановлення такого виду забезпечення виконання зобов'язання як неустойка (штраф, пеня), що відповідає наведеним вище правовим позиціям Верховного Суду України.

Отже, враховуючи наведені вище встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2010 року у розмірі 7 022 грн 84 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4 125 грн 66 коп та заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 2 897 грн 18 коп.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки у порушення вимог ст.263 ЦПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, то колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст.376 ЦПК України ці порушення є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 1 762 грн, а за подання апеляційної скарги - 2 643 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 816 грн 69 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2010 року у розмірі 7 022 грн 84 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4 125 грн 66 коп та заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 2 897 грн 18 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 816 грн 69 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: