ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 644/2733/19

Провадження № 22-ц/818/5712/19

27 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року (суддя Глібко О.В.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просила збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину за минулий період в розмірі 19222,50 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на ї користь додаткові витрати на дитину разово, наступним чином: в червні 2019 року в розмірі 7165 грн., в червні 2020 року в розмірі 7790 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2004 року до 03.06.2009 року. Реєстрація розірвання шлюбу відбулась 03.06.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 195. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року з відповідача на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 400 грн., починаючи з 03.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилась вартість життя, розмір витрат на дитину та мінімальний розмір аліментів, визначений положеннями СК України. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року - 2027 грн. Таким чином вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини, який буде достатній для належного забезпечення дитини та повинен становити 1500 грн.

Крім аліментів з відповідача також підлягають стягненню додаткові витрати на сина. Починаючи з 22.06.2016 року ОСОБА_3 крім навчання в ЗОШ, проходить навчання в Комп`ютерній академії ШАГ. Період навчання в академії з 24.06.2016 року до 01.07.2021 року. Навчання в академії платне. Плата за навчання залежить від того, в які дні, робочі або вихідні, слухач буде відвідувати заняття, та яку форму оплати (щорічну або щоквартальну) вибере замовник.

Неповнолітній ОСОБА_3 відвідує заняття в вихідні дні, вартість навчання в академії складає: з 24.06.2016 року до 06.09.2016 року - 4060 грн.; з 07.09.2016 року до 10.11.2016 року - 4060 грн.; з 11.11.2016 року до 10.02.2017 року - 4060 грн.; з 11.02.2017 року до 01.07.2017 року-4395 грн.; з 02.07.2017 року до 10.11.2017 року - 4395 грн.; з 11.11.2017 року до 10.02.2018 року - 4395 грн.; з 24.06.2018 року до 01.07.2019 року-13080 грн.; з 02.07.2019 року до 01.07.2020 року - 14330 грн.; з 02.07.2020 року до 01.07.2021 року - 15580 грн.

Позивачкою була сплачена вартість навчання сина за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року, що складає 38445 грн. Додаткові витрати на дитину викликані тим, що у сина є здібності до програмування та комп`ютерних знань, він виявляє неабияке бажання та хист займатись та розвиватись в цій області знань. Для розвитку таких здібностей сина позивачка за проханням дитини знайшла навчальний заклад у сфері комп`ютерних знань та уклала договір з комп`ютерною академію. Вважає, що розвиток здібностей та навчання сина викликані саме особливими обставинами, а витрати на це навчання відносяться до додаткових витрат на дитину та ці витрати повинні нести як вона так і відповідач в рівних частках. Оскільки нею самостійно була сплачена вартість навчання за три навчальних роки, відповідачем повинна бути компенсована половина вартості фактично сплачених коштів, а саме 19222 грн. 50 коп.

Крім того, за останні два роки навчання в комп`ютерний академії оплата повинна проводитись щорічно, а саме за 4 навчальний рік до 02.07.2019 року у розмірі 14330 грн. за 5 навчальний рік до 02.07.2020 року у розмірі 15580 грн. Тобто з відповідача повинна бути стягнута половина вартості навчання разово в червні 2019 року 7165 грн. та в червні 2020 року 7790 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому останній зазначив, що вони з позивачем дійшли домовленості, що він буде добровільно сплачувати кошти на утримання сина. Він офіційно працевлаштований в КП «Харківський метрополітен» та отримує дохід в розмірі 6500 грн., проживає разом з батьком ОСОБА_4 , який є пенсіонером та знаходиться на його утриманні, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого він має варикозну хворобу нижніх кінцівок та 29 листопада 2018 року йому проведена операція та планова консервативна терапія.

Що стосується додаткових витрат на дитину, вказав, позивач фактично усунула його від можливості нормального спілкування з дитиною. Вона ніяким чином не повідомила про наявність у дитини особливих здібностей до комп`ютерних наук та необхідність його додаткового навчання комп`ютерний грамоті протягом аж 5 років у профільному навчальному закладі, адже заняття з інформатики входять у шкільну програму. Позивач не узгоджувала вартість таких курсів, жодним чином не брала до уваги його матеріальний стан, роблячи значні витрати, вона не могла не розуміти необхідності їх попереднього узгодження на предмет фінансової спроможності.

Відповідач вважає, що вартість додаткових витрат перевищують нормальну для таких послуг плату та час, затребуваний для їх надання, окрім того, позивачем не наведено жодних доводів щодо того, що таке дороге навчання необхідно їх сину для розвитку його здібностей та чи є у нього такі здібності взагалі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши їх в розмірі до 1015 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на розвиток здібностей неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 24.06.2016 року по 01.07.2019 року у розмірі 19222,50 грн.; вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення про задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що загальний розмір додаткових витрат, стягнутих за оскаржуваним рішенням перебільшує розмір стягнення по аліментах за 2 роки; позивач навмисно влаштувала дитину на навчання за курсом завищеної вартості.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат (частина рішення суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку), суд першої інстанції виходив із того, що вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року за навчання в комп`ютерній академії підлягають задоволенню, в межах заявлених позовних вимог, та зазначені витрати є потребою і необхідністю для розвитку дитини ОСОБА_3 , який навчається та має добрі результати за зазначеною вище навчальною програмою. Таким чином, з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року витрати позивачки склали 38445 грн. та підлягають стягненню з відповідача у розмірі 19222 грн., в іншій частині позивачка не надала доказів, які вказували б на необхідність стягнення додаткових витрат на дитину разово, а саме в червні 2019 року в сумі 7165 грн. та в червні 2020 року в сумі 7790 грн.

Вказані висновки суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03 червня 2009 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікізевським ВДРАЦС Харківського МУЮ, актовий запис № 195 (а.с. 5).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 12.07.2005 року, виданого Міським ВДРАЦС № 2 Харківського МУЮ, актовий запис № 529 (а. с. 4).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 грн. на місяць і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6).

Сторонами у справі не заперечувалось, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина ОСОБА_3 мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Починаючи з 22.06.2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходить навчання в Комп`ютерній академії «ШАГ». Відповідно до договору № 060016773 від 22.06.2016 року період навчання в академії становить з 24.06.2016 року до 01.07.2021 року (а.с. 7-9).

Відповідно до наданої позивачкою таблиці лідерів Комп`ютерної академії «ШАГ», ОСОБА_5 має навчальні досягнення достатнього рівня, виявляє зацікавленість до навчання. ОСОБА_3 , неодноразово нагороджений грамотами та дипломами Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна за призові місця в турнірі знавців з математики (а.с. 89-100).

На підтвердження сплати позивачем оплати за навчання ОСОБА_3 у Комп`ютерній академії «ШАГ» за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року на загальну суму 38445 грн., були надані відповідні квитанції (а.с. 10-13).

Зі змісту вказаних квитанцій встановлено, що оплату за навчання ОСОБА_3 у Комп`ютерній академії «ШАГ» на суму 2987 грн. 22.07.2015 року та на суму 2967 грн. 29.10.2015 року здійснено самим ОСОБА_3 (а.с. 10); на суму 2987 грн. 22.07.2015 року та на суму 2967 грн. 29.10.2015 року здійснено невідомою особою (а.с. 10); на суму 4060 грн. 31.10.2016 року, на суму 4060 грн. 23.06.2016 року, на суму 2967 грн. 18.01.2016 року, здійснено ОСОБА_6 (а.с. 11), на суму 4395 грн. 29.06.2017 року, на суму 4395 грн. 27.10.2017 року, на суму 4395 грн. 27.01.2018 року, здійснено ОСОБА_6 (а.с. 12), на суму 13080 грн. 21.06.2018 року здійснено невідомою особою (а.с. 13). При цьому у квитанціях, сплачених невідомою особою, відсутній також підпис платника, що не дає можливості у якості платника ідентифікувати ОСОБА_1 , а їх частина - за 2015 рік не відповідає періоду навчання ОСОБА_3 у Комп`ютерній академії «ШАГ» (з 22.06.2016 року).

У свою чергу, довідка ТОВ «МАЛА КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ ХАРКІВ» за вих. № 6 від 09.04.2019 року свідчить про те, що була внесена оплата за навчання ОСОБА_3 за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року на загальну суму 38445 грн., проте не може підтверджувати факт здійснення оплати саме позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духового і соціального розвитку.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати збільшення розміру аліментів не може заперечуватися з оглядом на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пунктами 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

З огляду на встановлені судом обставини, позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту понесення нею додаткових витрат на дитину у розмірі 38445 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги у цій частині є безпідставними.

В іншій частині рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді І.П.Коваленко

А.І. Овсяннікова