ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/188/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Міщенко К.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невиконання умов договору, повний текст рішення виготовлено 17 травня 2019 року, -:

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невиконання умов договору, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01 лютого 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір доручення №1.2084.00.16А про надання агентських послуг зі страхування, відповідно до якого агент ОСОБА_1 взяла на себе обов`язки з надання фізичним та юридичним особам страхових послуг шляхом укладання договорів страхування від імені та за дорученням ПрАТ «СК «Перша».

За умовами вказаного договору агент несе персональну відповідальність за використання та зберігання виданих йому ПрАТ «СК «Перша» бланків договорів страхування. На виконання умов вказаного договору ПрАТ «СК «Перша» за актами приймання-передачі документів передало агенту ОСОБА_1 поліси (договори страхування).

В порушення умов укладеного між сторонами договору №1.2084.00.16А ОСОБА_1 , маючи доступ до електронної облікової системи ПрАТ «СК «Перша», вносила дані щодо частини переданих їй за вищевказаними актами приймання-передачі полісів інформацію про укладені зі страхувальниками поліси (договори страхування) до цієї системи включно із сумами страхових премій (платежів), але не перерахувала належні ПрАТ «СК «Перша» страхові платежі на поточний рахунок ПрАТ «СК «Перша», у зв`язку з чим договори страхування було укладено агентом ОСОБА_1 , але страхових платежів за цими полісами ПрАТ «СК «Перша» не отримало.

Також агент ОСОБА_1 внесла інформацію про укладені договори страхування «Зелена карта» і до ЦБД МТСБУ, що свідчить про отримання нею повної сплати страхувальником страхового платежу, які позивач за цими договорами не отримав.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за невиконання умов договору доручення № 1.2084.00.16А у розмірі 116570 гривень 02 копійки .

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2019 року позов задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Перша» заборгованість за невиконання умов договору доручення № 1.2084.00.16А у розмірі 116570 гривень 02 копійки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ПрАТ «СК «Перша» відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що судом першої інстанції не було достовірно з`ясовано фактичне місце реєстрації та проживання апелянта, чим було порушено територіальну підсудність та призвело до того, що апелянт не змогла надати пояснення та докази, які були б підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що вказану позовну заяву суд першої інстанції мав залишити без руху, оскільки позивачем в позовній заяві не наведено розрахунку позовних вимог та не надано підтвердження про те, що ним не подану іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав, що є порушенням вимог статті 175 ЦПК України.

Окрім цього апелянт зазначає, що сума позовних вимог судом першої інстанції була визначена помилково на підставі довідки №63 від 24 січня 2019 року, згідно якої сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 116570 гривень 02 копійки, що є недоотриманою сумою страхових премій (платежів), за договорами страхування, бланки яких відповідач отримала на виконання договору доручення №1.208.00.16А від 01 лютого 2016 року, що підтверджується актом приймання-передачі документів № 49774 від 23 лютого 2016 року, а бланки договорів, які передавалися за актами приймання-передачі документів №49774 від 01 лютого 2016 року та №50029 від 01 лютого 2016 року не є предметом позову.

Також судом першої інстанції не було досліджено та встановлено факт того, що у довідці №63 від 24 січня 2019 року присутня значна кількість договорів страхування, які відсутні в акті приймання-передачі документів №49774 від 23 лютого 2016 року, оскільки даних бланків договорів від позивача ОСОБА_1 не отримувала, а посилання ПрАТ «СК «Перша» на те, що вона вносила інформацію про укладені зі страхувальником договори до електронно-облікової системи, а отже мала перераховувати за них грошові кошти є безпідставним, оскільки апелянт в цей час працювала на посаді директора Київського відділення і вносила дані відомості відповідно до своїх посадових обов`язків.

З приводу інших договорів страхування, зазначених у довідці №63 від 24 січня 2019 року, апелянт зазначає, що вони в подальшому були передані ФОП ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 23 лютого 2016 року, з якою позивач уклав договір про інформаційний супровід договорів страхування з клієнтами і провела позивачеві за них оплату згідно платіжного доручення №47 від 07 липня 2016 року.

У відзиві на подану апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» заперечило проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про страхування» страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Згідно частини 1 статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 1 лютого 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Перша» (Страховик) та ОСОБА_1 (агент) був укладений договір доручення №1.2084.00.16А відповідно до предмету якого, страховик доручає, а агент бере на себе обов`язки з надання фізичним та юридичним особам страхових послуг шляхом укладення договорів страхування від імені та за дорученням страховика. Агент несе персональну відповідальність згідно з чинним законодавством за використання та зберігання виданих йому страховиком бланків. Страховик уповноважує агента укладати від імені та за дорученням страховика договори страхування і видавати страхові поліси та, у разі необхідності, стікери з видів страхування, наведених у додатку №1, що є невід`ємною частиною договору.(а.с.7-11)

Страховик зобов`язався забезпечити агента бланками договорів страхування під персональну відповідальність (п.2.2.3 Договору), ОСОБА_1 зобов`язалась видавати договори страхування тільки після повної сплати страхувальником страхового платежу, що підтверджується відповідними документами, але не пізніше одного робочого дня з моменту отримання страхового платежу (п.2.4.15 Договору), перераховувати належний страховикові страховий платіж на поточний рахунок (до каси) страховика у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1523 від 18 грудня 1996 року «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками», а саме: Агент зобов`язаний перерахувати кошти на рахунок (до каси) страховика протягом двох робочих днів після отримання відповідних платежів(п.4.1 Договору).

Страховик, на виконання умов укладеного договору, передав відповідачу поліси (договори страхування), що підтверджується актами приймання-передачі.(а.с.15-17)

Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не було досліджено та встановлено тих фактів, що у довідці №63 від 24 січня 2019 року вказані договори страхування, яких апелянт не отримувала спростовується, реєстрами договорів страхування, оскільки інформацію про реалізацію договорів страхування: UA 1, UA 1, UA 2, UA 2, UA 144 (є) 11868095 зазначено у реєстрі укладених договорів страхування на виконання договору №1.2084.00.16А від 01 лютого 2016 року за період з 01 червня 2016 року по 11 червня 2016 року (а.с.57-58).

Інформація про реалізацію договорів страхування: UA 144 (є) 11868089, UA 144 (є) 11868091, UA 144 (є) 11868092, UA 144 (є) 11868093, UA 144 (є) 11868094, UA 144 (є) 11868097, UA 144 (є) 11868101, UA 144 (є) 11868105, UA 144 (є) 11868106, UA 144 (є) 11868107, UA 144 (є) 11868108, UA 144 (є) 11868109, UA 144 (є) 11868114, UA 144 (є) 11868115, UA 6, UA 4, , АС 9123610, АС 9123609, АС 9123608, АС 9123607 зазначена у реєстрі укладених договорів страхування на виконання договору №1.2084.00.16А від 01 лютого 2016 року за період з 21 червня 2016 року по 30 червня 2016 року (а.с.62-64).

Вказані докази підтверджують отримання зазначених договорів та їх занесення до реєстру.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів як отримання бланків так і їх занесення до реєстру відповідачем ОСОБА_1 . наступних договорів: UA 0, UA 144 (є) 11868090, UA 144 (є) 11692819, UA 144 (є) 11692827, UA 144 (є) 11871505, UA 144 (є) 11692802, UA 144 (є) 11683066, UA 3, UA 7, UA 144 (є) 11683065, UA 144 (є) -11683068, UA 9, АС-9150161, 00 03 (s) 121834, що згідно довідки №63 від 24 січня 2019 року (а.с.21-24), становить загальну суму страхових платежів за цими полісами в розмірі 16652 гривні 75 копійок.

Тому в цій частині вимога позивача є недоведеною.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.3 частини 1 статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Відповідач, виконуючи укладений між сторонами договір доручення, укладала від імені позивача договори страхування при цьому отримувала страхові платежі, які в порушення умов договору не перераховувала позивачу внаслідок чого, з врахуванням доказів наданих позивачем, утворилась заборгованість в розмірі 116570.02-16652.75=99917 гривень 27 копійок.

Є необґрунтованим доводи апелянта про те, що вона вносила зазначені договори до електронно-облікової системи перебуваючи на посаді директора Київського відділення, оскільки з самих реєстрів укладених договорів вбачається, що викладені в них відомості здійснені на виконання договору доручення 2084 від 01 лютого 2016 року укладеного з відповідачем.

Щодо зазначення апелянтом у апеляційній скарзі того, що в даному випадку у неї не виникало зобов`язання перед позивачем перераховувати страхові платежі за договорами страхування, зазначеними у довідці №63 від 24 січня 2019 року по причині того, що дані договори в подальшому були передані ФОП ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 23 лютого 2016 року, з якою ПрАТ «СК «Перша» уклало договір про інформаційний супровід договорів страхування №2.2078.00.16S від 01 лютого 2016 року, яка в подальшому займалась укладенням договорів страхування з клієнтами і провела позивачеві за них оплату колегія суддів зазначає наступне.

В умовах договору про інформаційний супровід №2.2078.00.16S від 01 лютого 2016 року не передбачено обов`язків ФОП ОСОБА_2 щодо укладення договорів страхування з клієнтами та перерахунок ПрАТ «СК «Перша» страхових платежів. (а.с.212)

У зв`язку з вищенаведеним посилання апелянта, як на підставу звільнення її від відповідальності за невиконання умов договору доручення №1.2084.00.16А, на акт прийому-передачі матеріальних цінностей укладений між ПрАТ «СК «Перша» та ФОП ОСОБА_2 , 23 лютого 2016 року (а.с.216) є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що останнє відоме позивачу місце проживання відповідача було АДРЕСА_1 . Саме ця адреса була зазначена в позовній заяві.

Суд першої інстанції, виконуючи вимоги частин 1,6 статті 187 ЦПК України, 1 березня 2019 року направив запит до виконавчого комітету Тальнівської міської ради, про надання відомостей про реєстрацію місця проживання/перебування ОСОБА_1 .(а.с.178)

На вказаний запит судом отримано відповідь про відсутність картотеки щодо вказаної особи.(а.с.179)

Таким чином місце реєстрації проживання/перебування відповідача було невідоме.

Відповідно до частини 9 статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивачем, щодо відповідача до суду були надані докази належності їй нерухомого майна серед іншого, будинку та земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.185-187)

Частиною 10 статті 187 ЦПК України встановлено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Виходячи з таких обставин, у суду першої інстанції, були відсутні підстави для надсилання справи за підсудністю, а тому судом першої інстанції не було порушено правила підсудності.

Посилаючись в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивач не зазначив в позовній заяві про те, що ним не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, апелянт докази які свідчили б про зворотнє не подає, а тому зазначена обставина не може бути підставою для скасування рішення суду.

Однак апеляційний суд, приходить до висновку про повне скасування рішення суду першої інстанції, як таке, що не відповідає вимогам статті 265 ЦПК України, оскільки не містить мотивувальної частини.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невиконання умов договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» заборгованість в сумі 99917 гривень 27 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1652 гривни.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до відмовлених вимог в сумі 403 гривни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 серпня 2019 року.

Судді