Дата документу 17.12.2019 Справа № 310/8521/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/8521/17 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/3871/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, про визнання прилюдних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ОСОБА_2 , ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, про визнання прилюдних торгів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею було отримано акт про реалізацію предмета іпотеки від 03 листопада 2017 року, згідно з яким ДП «СЕТАМ» було реалізоване належне їй на праві власності нерухоме майно - двокімнатна квартира, загальною площею 50,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів.

Покупцем став ОСОБА_2 , який придбав квартиру за 363 570 грн.

Вважала, що результати електронних торгів та акт про реалізацію предмета іпотеки з продажу квартири є недійсними з огляду на допущені при їх проведенні численні порушення діючого законодавства.

Електронні торги проводились без експертної оцінки квартири експертом - оцінювачем, яка є обов`язковою для проведення електронних торгів нерухомим та іншим майном, вартість якого перевищує сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян на підставі звіту про оцінку майна, який утратив свою чинність, оскільки від моменту підписання звіту про оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності до дня проведення прилюдних торгів минуло понад шість місяців.

На підставі зазначеного просила визнати недійсними прилюдні торги, за результатами яких було реалізовано ДП «СЕТАМ» її майно двокімнатна квартира загальною площею 50,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбав ОСОБА_2 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що не була повідомлена про реалізацію спірної квартири та проведення оцінки, внаслідок порушення процедури підготовки та проведення публічних торгів були порушені її права, уцінка квартири та проведення торгів на підставі нечинного звіту про оцінку призвели до недоотримання нею коштів в розмірі 153 122,10 грн., та просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що твердження позивача про наявність кримінальної справи не підтверджено належними доказами, позивач у спірній квартирі не проживала, у власності позивача перебуває також інше житло, підстави для визнання торгів недійсними відсутні, позивачем не доведені обставини, які свідчать про закінчення строку чинності звіту про оцінку майна, з позовної заяви та апеляційної скарги не вбачається чин порушено права позивача з його боку, матеріали справи містять докази направлення позивачу документів виконавчого провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 263 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало зведене виконавче провадження № 49969084 щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь юридичних осіб.

22.01.2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, двокімнатної квартири, загальною площею 50,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала на праві власності ОСОБА_3 (т.3, а.с.25-28).

Постановою державного виконавця від 22.03.2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

04.04.2017 року до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби надійшов Звіт про оцінку арештованого нерухомого майна від 31 березня 2017 року, згідно з яким вартість двокімнатної квартири, загальною площею 50,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визначена оцінювачем в розмірі 519 387,00 грн. (т.1, а.с. 192-220). За вказаною ціною вищезазначене майно було передано на реалізацію.

Електронні торги, які були призначені на 21.07.2017 року за стартовою ціною 519 387,00 грн., не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. Другі електронні торги, які були призначені на 04.09.2017 року за стартовою ціною 415 509,60 грн., також не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (т.1, а.с.53).

Судом встановлено, що за результатами проведення 17.10.2017 року електронних торгів, згідно протоколу № 291441 реалізоване майно за ціною 363 570,90 грн. придбав ОСОБА_2 (т.1, а.с.127-128).

Актом старшого державного виконавця від 03.11.2017 року реалізоване шляхом проведення електронних торгів майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 50,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передано покупцю ОСОБА_2 .

На підставі акту державного виконавця від 03.11.2017 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченко В.В. за реєстровим № 3159, на ім`я ОСОБА_2 , що став переможцем електронних торгів, видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів (т.1, а.с.44).

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Частиною третьоюст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За приписами ч. 1ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Відповідно до ч.5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Звертаючись до суду з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, позивач посилався на порушення в ході проведення торгів вимог пунктів 2.6, 2.7, 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5.

Однак зазначене Тимчасове положення втратило чинність з 18 січня 2016 року згідно з пунктом 7 наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року №2710/5, а отже, не регулювало правовідносини щодо проведення прилюдних торгів, які відбулись 17.10.2017 року.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року №2710/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» та затверджено «Порядок реалізації арештованого майна».

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо вартість майна боржника визначена в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за оцінкою, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги з фіксованою ціною).

В розумінні Порядку реалізації арештованого майна, електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Продаж майна здійснюється за певною процедурою, яка складається з підготовки до проведення торгів, проведення торгів, визначення переможця та оформлення результатів торгів. Кожний з етапів даної процедури повинен здійснюватися за певними правилами.

Протокол електронних торгів з повною інформацією про переможця торгів є підставою для складання державним виконавцем акту про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, а у випадку придбання нерухомого майна документом, на підставі якого нотаріусом видається свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Згідно з ч.ч. 3, 5, 6, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден, виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (абз. 2 частини 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин).

Судом першої інстанції встановлено, що нерухоме майно - двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 було передано на реалізаціюза оцінкою, проведеною 31 березня 2017 року, та перші електронні торги призначені на 21.07.2017 року.

З інформації сайту https://setam.net.ua вбачається, що електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_2 призначалися тричі: 21.07.2017 року, 04.09.2017 року та 17.10.2017 року.

За положеннями пункту 2 розділу VIІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, зменшення ціни предмета іпотеки на електронних торгах проводиться відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна.

Статтею15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

По-перше, за змістом пункту 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Позивач не зазначає в позові обставини, що підтверджують збіг строку чинності Звіту про оцінку майна від 31 березня 2017 року до передачі його на реалізацію (перші торги призначені на 21 липня 2017 року) та не надає докази, які б підтверджували цю обставину.

По-друге, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 628-18 від 24.04.2019 року, ринкова вартість цілого об`єкту нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 станом на 17.10.2017 року, визначена порівняльним підходом (з округленням) імовірно складала 516 693,00 грн. (т.4, а.с.128-150).

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України, від 10 вересня 2003 р. N 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав» ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Судом встановлено, що початкова ціна продажу зазначеної квартири на других прилюдних торгах, що відбувалися 04.09.2017 року становила 415 509,60 грн., що складало 80 % від початкової ціни 519 387, 00 грн., ціна продажу на третіх торгах, що відбувалися 17.10.2017 року, склала 363 570,90 грн., що склало 70 % від початкової вартості 519 387,00 грн.

Відтак, твердження апеляційної скарги про те, що під час проведення електронних торгів звіт про оцінку майна втратив свою чинність і це суттєво вплинуло на право позивача, не відповідають нормам частини 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час існування спірних правовідносин, та п. 1 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного недоотримання коштів від реалізації нерухомості в розмірі 153 122 гривень колегія суддів вважає неприйнятними.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій державного виконавця колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на таке.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст.ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 цього Закону).

До того ж, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 стосовно того, що державним виконавцем не направлялись документи виконавчого провадження їй як боржнику. Під час дослідження матеріалів справи суд оголошував про наявність в матеріалах виконавчого провадження, а відповідно і в матеріалах справи, супровідних листів з поштовими квитанціями про направлення на адресу боржника постанов, повідомлень та інших документів.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Доказів того, що після відкриття виконавчого провадження позивач оскаржувала дії (бездіяльність) державного виконавця, у тому числі звіт про оцінку майна, матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконне вселення відповідача ОСОБА_2 в квартиру, придбану на публічних торгах, яка належала позивачу, не заслуговує на увагу, оскільки предметом спору зазначеної справи є визнання недійсними прилюдних торгів.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції та не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміну оскаржуваного судового рішення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: