Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"09" грудня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Коли відповідач дізнався про вагітність позивачки він пообіцяв зареєструвати шлюб, однак виїхав не повідомивши її та не вказавши своє місце знаходження. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина. На час народження їй було видано медичне свідоцтво про народження з перинатального центру №1 міста Маріуполя. Після народження дитини з пологового будинку позивачку забирали її батьки. Приблизно 12-13 травня 2016 року приїхав відповідач і зупинився у неї вдома погодився записати сина на своє ім`я як батько, при цьому пообіцяв зареєструвати шлюб. 17.05.2016 року ними отримано свідоцтво про народження сина в якому батьком був зазначений відповідач. Після реєстрації сина відповідач пожив у позивачки нетривалий час потім забрав свої речі і виїхав, не повідомивши місце свого перебування. З цього моменту відповідач не цікавився сином, про себе ніяких відомостей не повідомляв, фактично ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вказувала, що всі турботи по вихованню та утриманню дитини несе сама, ніякої матеріальної допомоги відповідач не надає, батьківської турботи не проявляє, стягнуті з нього аліменти на утримання дитини не сплачує. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 . Просила винести рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 17.05.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком якого зазначений ОСОБА_2 - відповідач по справі, матір`ю - ОСОБА_1 - позивач по справі, актовий запис №340.

З витягу з державного демографічного реєстру та довідки ДАП Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї № 309, виданої КСН "Лучистий" 19.04.2019 року ОСОБА_1 , 1982 року народження мешкає разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки "Медичного центру ОН Клінік Маріуполь" позивачка працює у ТОВ "Медичний центр ОН Клінік Маріуполь з 13.09.2017 року на посаді директора з місячним окладом 6000 грн.

Згідно з довідкою КЗ "Маріупольський заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів - заклад дошкільної освіти №39 імені В.Є. Прокопенка Маріупольської міської ради Донецької області" ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується в групі №1 дошкільного підрозділу закладу № 39 з 10.09.2018 року, мати дитини - ОСОБА_1 займається вихованням сина одна, відвідує батьківські збори, водить дитину до дитячого садку. Батько ОСОБА_2 жодного разу не приходив до закладу, ніколи не проявляв інтересу до розвитку та життя дитини.

З виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя 05.11.2018 року справа № 264/1083/18 вбачається що, 05.06.2018 року рішенням суду з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 01.03.2018 року.

Відповідно до довідки державного виконавця Кальміуського ВДВС м. Маріуполь від 08.04.2019 року ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 08.04.2019 року не отримувала аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих з ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа № 264/1083/18 виданого 05.07.2018 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя.

З довідки т.в.о. начальника Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області від 03.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на теперішній час знаходиться в активному розшуку у справах про несплату аліментів. До теперішнього часу місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-144 від 28.08.2019 року, є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, його життям не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про нього, про його розвиток, проживає окремо від нього. Зазначені факти підтверджені наданими письмовими доказами.

За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка ОСОБА_2 щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на судовий збір у сумі у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 183 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко