Рішення

Іменем України

18 грудня 2019 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/1500/19

Провадження № 2/578/344/19

Краснопільський районний суду Сумської області у складі головуючого судді Косар А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вороненко Романа Миколайовича /далі також - позивач/

до ОСОБА_2 /далі також - відповідач/

про стягнення боргу за договором позики,

учасники судового процесу:

представник позивача адвокат Вороненко Р.М.,

секретар судового засідання - Литвин А.В.

Установив:

Історія справи

(I.) Короткий зміст позовних вимог

1. Позивач ОСОБА_1 через свого представника 27.09.2019 звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 07.03.2019 станом на 24.09.2019 у розмірі 8000 доларів США та 65100 грн, 188,46 грн інфляційного збільшення боргу, три проценти річних у розмірі 111,12 доларів США та 904,27 грн, а усього 8111,12 доларів США і 66192,73 грн, та судові витрати, до яких належать 2658,68 грн судового збору та 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

3. Позивачем 07.03.2019надано ОСОБА_2 позику - грошові кошти у розмірі 8000 доларів США та 65100 грн строком на один місяць.

4. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 07.03.2019.

5. Прийняті на себе зобов`язання відповідач порушив, гроші у визначений термін не повернув.

(II.) Стислий виклад позицій позивача та відповідача

6. Позивача представляв адвокат Вороненко Роман Миколайович /ордер Серія СМ № 14 від 17.09.2019/; процесуальна позиція позов підтримує.

/ас 7-8/

7. Відповідач ОСОБА_2 07.11.2019 подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він просить відмовити у позові за пропуском строку позовної давності. Зазначив, що дійсно він отримував від ОСОБА_1 позику у розмірі 8000 доларів США, проте це було 09.09.2013, що на дату позики складало 65100 грн. У послідуючому між ними склалися ділові відносини, партнерство по бізнесу, ОСОБА_1 15.03.2019 придбав у нього корпоративні права в еквіваленті 60 % статутного капіталу в Малому приватному підприємстві «Медіум» /далі також МПП «Медіум»/. Оскільки підприємство МПП «Медіум» виявилось збитковим та таким, що не приносило позивачу очікуваного ним розміру прибутку, ОСОБА_1 змусив його 07.03.2019 написати розписку з метою отримання письмових гарантій, що він поверне йому отримані у 2013 році кошти. Позику на суму 65100 грн додатково не позичав у ОСОБА_1 . Уважав, що на час звернення до суду сплив строк позовної давності. Крім цього, зазначив, що розписка не відповідає вимогам статті 1049 Цивільного кодексу України /далі також ЦК/, оскільки не містить обов`язкових реквізитів дати отримання грошових коштів та дати повернення суми позики, і не може підтверджувати факт наявності грошових зобов`язань між ним та позивачем.

/ас 29-30/

8. Представник позивача адвокат Вороненко Р.М.03.12.2019 подав відповідь на відзив, з якої вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження отримання коштів, терміну їх повернення було власноручно написано розписку. Розписка містить все необхідні дані для того щоб зробити висновок про характер та суть взаємовідносин між сторонами у справі. У розписці чітко зазначено, що ОСОБА_2 узяв у борг 8000 доларів США і 65100 грн у ОСОБА_1 строком на один місяць, дата складання розписки 07.03.2019, яка є датою передання коштів. Твердження відповідача, що він кошти отримав 09.09.2013 є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Позов поданий у межах трирічного строку позовної давності.

/ас 47/

9. Відповідач ОСОБА_2 10.12.2019 подав заперечення, у якому просить відмовити у позові за пропуском строку позовної давності. Зазначив, що у розписці нема жодного написаного слова про обов`язок повернення коштів.

/ас 50-51/

10. Представник позивача адвокат Вороненко Р.М.18.12.2019 подав обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

/ас 55-61/

(ІІІ.) Заяви, клопотання позивача, відповідача:

11. 10.12.2019 відповідач подав заперечення, у якому одночасно клопотав про розгляд справи у його відсутності.

/ас 50-51/

(ІV.) Процесуальні дії у справі

12. 11.10.2019 суддя Краснопільського районного суду Сумської області /далі також суддя, суд/ постановив ухвалу про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначення підготовчого засідання на 09.40 год. 31.10.2019.

/ас 14/

13. 31.10.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 16.00 год. 26.11.2019.

/ас 25/

14. 26.11.2019 постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про відкладення судового засідання за клопотанням представника позивача для ознайомлення з відзивом та написання відгуку до 15.00 год. 18.12.2019.

/ас 41-43/

(V.) Фактичні обставини, встановлені судом

15. Згідно копії розписки, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, 07.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено у письмовій формі договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 8000 доларів США та 65100 грн строком на один місяць

/ас 6/

(VІ.) Національне законодавство

Цивільний кодекс України /далі також ЦК/ № 980-ІV від 16.01.2003 ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин)

16. Згідно зі статтею 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

17. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК).

18. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК).

19. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

20. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

21. Згідно зі статтею 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

22. Згідно з частиною першою та другою статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

23. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

24. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

25. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

26. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

27. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

28. Згідно з частиною третьою статті 545 ЦК, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

29. На підставі статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

30. Згідно зі статтею 610 ЦК: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

(VІІ.) Висновки суду

31. Згідно зі статтею 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

32. Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.

33. Враховуючи, що борговий документ був наданий позивачем до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав.

34. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу з ОСОБА_2 є доведеними і підлягають задоволенню.

35. Позивач просив стягнути з відповідача кошти, у тому числі в доларів США.

36. Щодо валюти боргу і грошового зобов`язання, суд виходить з наступного.

37. За змістом стст.1046, 1049, 192 ЦК - не заборонено в Україні укладати договори позики в іноземній валюті, і відповідно до природи даного договору (за яким отримане в позику повертається у тому ж виді), та виходячи з умов договору між сторонами, які визначили, що валютою позики є євро, враховуючи, що в позику передавались саме євро, тому згідно вказаної вище розписки виникло зобов`язання повернути вказану суму саме в євро (500 євро), а не в національній валюті.

38. Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц в постанові від 16.01.2019 відступила від правової позиції ВСУ у справі № 6-79цс14 і від позиції ВС у справі №308/3824/16-ц (щодо обов`язкового визначення грошового зобов`язання у національній валюті незалежно від того, що за договором позики предметом позики була іноземна валюта) і зробила такі висновки:

39. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК, а також частини першої статті 1049 ЦК належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

40. Враховуючи, що за умовами договору між сторонами і фактично у позику були передані євро, що в розписці зазначено про борг у євро, що за змістом розписки позичальник повинен повернути євро, і що відсутні будь-які домовленості щодо переведення боргового зобов`язання у національну валюту чи в еквівалент до національно валюти, - то суд робить висновок, що за умовами договору між сторонами позичальник має зобов`язання повернути борг у доларах США у вказаній у розписці сумі, і тому поверненню позичальником (та стягненню за рішенням суду) підлягає сума боргу у іноземній валюті (валюті позики і валюті визначеного сторонами грошового зобов`язання), за самим правовим змістом договору позики і за принципом «поверни те, що взяв».

41. Дана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

42. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

43. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

44. Згідно зі статтею 89 ЦПК, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

45. Також суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

46. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо наявності підстав для врахування доводів позивача щодо суті позовних вимог.

47. Відповідачем не подано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ним вчиняються дії, змістом яких є оспорення договору позики (з будь-яких підстав).

48. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики.

49. З врахуванням наведеного вище з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 8000 доларів США та 65100 грн.

50. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

51. Суд вважає обґрунтованим посилання позивача на вказане положення закону і вважає, що окрім суми основного боргу стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми боргу.

52. Період заборгованості з 09.04.2019 по 24.09.2019, кількість прострочених днів 169.

53. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, для не прийняття до уваги якого суд не вбачає підстав, інфляційне збільшення суми боргу становить 188,46 грн, три відсотки річних від простроченої суми складає 111,12 доларів США та 904,27 грн.

54. За таких обставин, загальна сума заборгованості за відповідачем складає 8111,12 доларів США та 66192,73 грн, яка складається з: суми основного боргу 8000 доларів США та 65100 грн, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 188,46 грн, три проценти річних у розмірі 111,12 доларів США та 904,27 грн.

55. З огляду на зазначене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню у повному обсязі.

56. Що стосується твердження відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, то суд приходить до висновку про безпідставність такого твердження, так як договір позики укладений 07.03.2019 строком на один місяць, в свою чергу позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду 27.09.2019, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК.

(VІІІ.) Розподіл судових витрат між сторонами

57. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

58. Частиною третьою статті 133 ЦПК визначено перелік витрат, що пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

59. Згідно частини першої статті 134 ЦПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

60. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

61. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

62. Згідно зі статтею 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

63. Суд встановив, що за квитанцією № з датою валютування 24.09.2019 ОСОБА_1 за подання позовної заяви про стягнення боргу за договором позики сплатив 2658,68 грн ( ас 1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

64. Крім того, частиною другою статті 141 ЦПК визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, до яких відносяться згідно статті 133 ЦПК витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

65. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

66. З огляду на наведені правові норми, враховуючи надані представником позивача: розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт виконаних робіт (наданих послуг), квитанції про оплати таких послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн витрат на правничу допомогу, оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.

67. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у загальному розмірі 22658,68 грн.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

1. Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вороненко Романа Миколайовичадо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 07.03.2019 в розмірі 8000 доларів США та 65100 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 188,46 грн, три проценти річних у розмірі 111,12 доларів США та 904,27 грн, а усього 8111,12 доларів США та 66192,73 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати у загальному розмірі 22658 /двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім / грн 68 коп.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

7. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 . Представник позивача адвокат Вороненко Роман Миколайович /Ордер Серія СМ № 14 від 17.09.2019/.

10. Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 27 грудня 2019 року.

Суддя А. І . Косар