ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Вказувала, що відповідно до розрахунку від 05 травня 2010 року боржник, її роботодавець, нарахував та виплатив їй заробітну плату за вересень 2002 року у розмірі 583 грн. (223 грн. аванс та 360 грн. заробітна плата). Натомість, 18 вересня 2019 року боржник видав їй новий розрахунок заробітної плати, у котрому зазначена нарахована заробітна плата за вересень 2002 року у більшому розмірі 629 грн.42 коп. У зв`язку з викладеним, заявник просила суд стягнути з боржника на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 46 грн.42 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету ім.Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до того ж суду в іншому складі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у графі 18 розрахунку від 22 липня 2019 року відсутні номери, дати, суми тих платіжних відомостей, за якими виплачувалась їй зарплата за вересень 2002 року, обставини виплати суд не встановив, припущення суду про отримання саме цієї, визначеної в 2019 році суми, а не визнаної позивачем і вказаної в розрахунку від 05 травня 2010 року, безпідставне.

Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року, посилаючись на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для видачі судового наказу відсутні, оскільки відповідно до виписки сума у розмірі 629 грн. 42 коп. вказана у графі №18 «отримано через касу ДНУ», що свідчить про те, що заявник отримала грошові кошти у вказаному розмірі у касі ДНУ; відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим, виходячи з наступного.

За правилами п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

З виписки із розрахункових відомостей за вересень 2002 року (а.с.9) вбачається, що заявником отримано через касу ДНУ 629 грн.42 коп., тому висновок суду першої інстанції про те, що з заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги ОСОБА_1 , за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, є обґрунтованим і законним, а доводи апеляційної скарги, що у розрахунку від 22 липня 2019 року відсутні номери, дати, суми тих платіжних відомостей, за якими заявнику виплачена заробітна плата, встановлених місцевим судом обставин не спростовують.

Крім того, відсутні підстави вважати, що вимоги заявника є безспірними, тому доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали.

За таких обставин, порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено, доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.