ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1390/19 Справа № 182/6129/17 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія, Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ КАПІТАЛ (правонаступник ПАТ Платинум Банк) про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 30.04.2015 року вона уклала з ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк» кредитний договір №1074/4273ВСLКА1. З цього моменту і до березня 2017 року вона погашала свої кредитні зобовязання частинами в порядку доступному для її розуміння, враховуючи усні консультації працівників ОСОБА_2 акціонерного товариства «Платинум Банк». Зазначила, що за кредитним договором вона отримала суму в розмірі 10000,00 грн., які фактично погасила, на протязі 20 місяців виплатила 20 платежів, останній з яких здійснила 22.02.2017 року. У березні 2017 року під час сплати щомісячного платежу вона дізналася про ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства «Платинум Банк». З того часу припинила сплату платежів. У жовтні 2017 року на її адресу надійшла письмова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» про погашення 4478,25 грн. Потім Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» вимагало від неї 4757,75 грн. Їй не зрозуміло як виникла заборгованість при не прийманні кредитором належного виконання договору. Вважає, що вказаний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, виходячи з наступних обставин. Укладений між нею та відповідачем кредитний договір та додаток до нього договір про комплексне банківське обслуговування, був виготовлений дрібним шрифтом. Враховуючи її проблеми з зором, його не можливо було прочитати, та виважено прийняти рішення про згоду чи не згоду з ним. Умови кредитування в письмовому вигляді для ознайомлення їй не надавалися. Вказаний договір був підписаний нею враховуючи усні розяснення представників банка з метою швидкого отримання необхідної побутової техніки. Яким чином проводити погашення кредиту вона не зрозуміла. Після введення в Публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк» тимчасової адміністрації банки її платежі за кредитним договором не приймали. Вважає, що вказані дії свідчать про нечесну підприємницьку практику з боку банку. Дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», що виразилися у погрозах вторгнення у її житло з вимогою виплати нею коштів по спірному кредитному договору, вважає проявом агресивної підприємницької практики. На підставі наведеного просить визнати недійсним кредитний договір №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк» в силу застосування ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк» нечесної підприємницької практики при його укладені та виконанні; сторони повернути в первісне положення: залишити тіло кредиту в розмірі 10000, 00 грн. за ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк», стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Платинум Банк» на її користь всі суми сплачених нею процентів, штрафів, пеней, комісій за період 01.01.2015 року по 31.03.2017 року; встановити факт застосування Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» до неї агресивної підприємницької практики, що виразилася в погрозах незаконного проникнення в житло з вимогою виплати грошових коштів за кредитним договором; стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати (а.с.а.с. 1-6,44-50).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Платинум Банк ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія про захист прав споживачів - відмовлено (а.с.85-90).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.92-95) .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що 30.04.2015 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 та ПрАТ «Ренесанс Життя» було укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №1074/4273ВСLКА1 (а.с.10-12), в якому зазначено, що всі терміни в ньому вживаються в значенні, визначеному ОСОБА_4 споживчого кредитування банку, що затверджені відповідним Рішенням Правління банку та розміщені на сайті www/platinumbank.com.uа та на інформаційних стендах, що розміщені у приміщеннях установ Банку, та в пунктах оформлення споживчих кредитів банку (далі Умови споживчого кредитування Банку). Укладення цього договору здійснюється відповідно до Умов споживчого кредитування, які є його невідємною частиною.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплати проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за даним Договором в повному обсязі.

Відповідно до п.1.2 вказаного Договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: а) сума кредиту 11560,00 грн., б) строк кредитування 26 платіжних періодів, в) фіксована процентна ставка за користування кредитом 12,0000 % річних, г) комісія за надання кредиту 0,00 грн.; д) комісія за обслуговування кредиту 237,00 грн.; е) цільове призначення поточні потреби; ж) дата повернення кредиту 01.07.2017 року. Банк формує Графік платежів (Додаток №1) із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та ін.

Відповідно до п.2.2 вказаного Договору, кредит надається в сумі, яку позичальник отримав через касу Банку, збільшеній на суму комісії за надання кредиту та суму страхової премії, розрахованої згідно з розділом 3 Договору.

Відповідно до п.2.3 вказаного Договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом. Виходячи іщз залишку непростроченої заборгованості за кредитом згідно з Додатком №1.

Відповідно до п.2.5 вказаного Договору, перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється Позичальником в період з 24 по 29 число кожного місяця включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 29.05.2015 року.

Відповідно до п.2.7 вказаного Договору, платежі з погашення суми заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

Відповідно до п.2.8 вказаного Договору. Погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 782,00грн. починаючи з першої дати сплати заборгованості.

Пункт 2.9 Договору містить відомості щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Вказане також підтверджується наданими позивачу ОСОБА_4 кредитування продукту «Мій гаманець максі» (а.с.52).

Пункти 2.10 2.14 вказаного Договору містять відомості щодо порядку погашення кредиту. Розділом 4 Договору визначені умови страхування позичальника за кредитом.

Відповідно до п.7.2 вказаного Договору, банк має право відступати, передавати, секюризувати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково).

Відповідно до п.7.5 вказаного Договору, ОСОБА_1 підписанням цього Договору засвідчила, що з ОСОБА_4 споживчого кредитування Банку ознайомилась та зобовязалась виконувати. Засвідчила, що ст.ст.6,627,207 ЦК України їй розяснено, із зразками підписів уповноважених осіб Сторін ознайомлена та надала згоду щодо такої письмової форми цього Договору. Надала згоду на передачу третім особам відомостей з БПД. Підтвердила, що банк до укладання цього Договору надав їй в повному обсязі інформацію, що передбачена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі, про розмір винагороди, яку Банк отримує від страхової компанії за пропонування послуг страхування. Інформація про розмір винагороди міститься в ОСОБА_4 споживчого кредитування Банку та є загальнодоступною в будь-який час на сайті www/platinumbank.com.uа.

Підписанням Заяви/Анкети позичальника №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року (а.с.22), позивач підтвердила, що з умовами кредитування, наявними формами кредитування з описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість та умови достроково повернення кредиту, форми та видів його забезпечення тощо, а також з орієнтовною сукупною вартістю кредиту (з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, в тому числі послуг страхування тощо) ознайомлена та ця інформація надана їй в письмовій формі, про що свідчить підпис позивача.

Умови споживчого кредитування ОСОБА_2 акціонерного товариства «Платинум Банк», затверджені Рішенням Правління від 25.11.2014 р. №46 (а.с.23-24), містять відомості щодо порядку надання та обслуговування споживчих кредитів, щодо особливостей погашення кредитів в терміналах самообслуговування.

Відповідно до п.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум» від 30.04.2015 року (а.с.13), 30.04.2015 року ОСОБА_2 акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт), які є сторонами про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, погодили, що на підставі Анкети-заяви про Акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» наданої клієнтом, банк відкрив рахунок №4202 у валюті гривні (Рахунок) та випустив міжнародну платіжну картку DМС GOLD строком на два року з моменту її випуску.

З листа від 23.05.2018 року вих. № 41814 за підписом директора ТОВ «Українська боргова компанія» (а.с.72) вбачається, що 15.09.2017 року між ПАТ «Платинум Банк» (замовник), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_3 та ТОВ «Українська боргова компанія» (виконавець) укладено договір про надання послуг зі стягнення заборгованості, термін дії якого закінчився 18.03.2018 року.

З Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», ТОВ «УБК» є діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій, надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), діяльність у сфері права, консультування з питань комерційної діяльності й керування, керівник ОСОБА_5 (а.с.73-75).

На адресу позивача за вих.№Фонд-П10-9853 від 05.10.2017 р. за підписом Генерального директора ТОВ «Українська боргова компанія» ОСОБА_5 (а.с.14) надійшло повідомлення про візит, яким нагадано про борг у звязку з ухиленням від виконання зобовязань по кредитному договору № №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року перед ПАТ «Платинум Банк» та повідомлено позивача, що у разі несплати суми простроченої заборгованості в розмірі 4478,25 грн. до 20.10.2017 року інспектором департаменту фінансово-економічної безпеки може бути вчинено наступні заходи: візит за місцем проживання та за місцем реєстрації, на підставі інформації отриманої в результаті візиту інспектора департаменту фінансово-економічної безпеки кредитор прийме рішення про зміни методів роботи з кредитною справою. Вказано реквізити за якими необхідно сплатити суму боргу.

Також на адресу позивача надійшло повідомлення за підписом Генерального директора ТОВ «Українська боргова компанія» ОСОБА_5 (а.с.51), про виконання зобовязань за кредитним договором, яке містить вимоги здійснити оплату до 22.11.2017 року простроченої заборгованості в сумі 4757,75 грн. за умовами Договору №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року та зазначено можливі заходи у разі несплати боргу, а саме: передача інформації про позивача як неплатника до Бюро кредитних історій, як наслідок відмова банків та інших фінансових установ у співпраці та обмеження у праві виїзду за кордон; передача справи в юридичний департамент для підготовки позовної заяви до суду та що передбачає судове стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, підписанням Кредитного договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року позивач підтвердила, що всі умови договору їй повністю зрозумілі і вона погоджується з ними. Підписання сторонами договору підтверджує той факт, що між ними досягнуто згоди по усіх істотних умовах, а отже договір є укладеним.

Позивач до підписання договору, мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Позивач відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не скористалась своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовилась від його виконання, користувалась кредитними коштами, що свідчить про те, що вона була згодна з умовами даного договору, а також не вимагала надання додаткової інформації по кредитному договору.

Крім того, позивач тривалий час виконувала умови спірного договору, що підтверджуються квитанціями про сплату позивачем кредиту (а.с.53-62).

Відповідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Судом 1 інстанції не встановлено, що Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №1074/4273ВСLКА1 від 30.04.2015 року вчинений із застосуванням нечесної підприємницької практики, з чим погоджується колегія суддів, оскільки жодних доказів на підтвердження укладення спірного договору із застосуванням нечесної підприємницької практики позивачем не надано.

Суд 1 інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивача на те, що спірний кредитний договір був виконаний дрібним шрифтом, а тому, враховуючи її проблеми з зором, його не можливо було прочитати та виважено прийняти рішення про згоду чи не згоду з ним, з чим також погоджується колегія суддів, оскільки жодних доказів на підтвердження проблем у позивача із зором суду представлено не було. Як зазначалося вище, позивач виконувала умови спірного договору, тобто умови договору були їй відомі та зрозумілі. Позивач до суду з зазначеним позовом звернулася лише 30.10.2017 року, після встановленої кредитним договором дати повернення кредиту.

Крім того, позивачем не доведено обставини щодо неможливості виконувати свої кредитні зобовязання з березня 2017 року, доказів такого ні суду 1 інстанції ані апеляційної інстанції позивачем надано не було.

Оскільки суд 1 інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним кредитного договору, то й правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про повернення сторін в первісне положення: залишення тіла кредиту в розмірі 10000, 00 грн. за ОСОБА_2 акціонерним товариством «Платинум Банк»; стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Платинум Банк» на користь позивача всіх сум сплачених нею процентів, штрафів, пеней, комісій за період 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, оскільки такі вимоги є похідними від первісної вимоги, в якій позивачу відмовлено.

Також з матеріалами справи, не встановлено факту застосування Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» відносно позивача агресивної підприємницької практики, адже агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» правовідносин щодо придбання продукції не склалося. Доказів на підтвердження зворотнього позивачем не надано. Направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» позивачу листів з вимогою про виконання зобовязання перед ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору про надання послуг (а.с.14,51) не можна вважати агресивною підприємницькою практикою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Правочинів між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» не укладалося.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: