Справа № 182/2013/19
Провадження № 2-о/0182/91/2019
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

20.08.2019 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Багрової А.Г.
секретаря Снєгульської В.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Представник заявника адвокат Ганчук Павло Ярославович на підставі ордеру серія КС № 530363 від 19.08.2019 року.

Заяви по суті справи.
Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, та в обґрунтування заяви зазначає, що він, старший матрос ОСОБА_1 , з 17.04.2014 року перебував на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. На підставі наказу командира 23 загону морської охорони від 04.11.2014 року №103 з 17.11.2014 року прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого радіотелеграфіста групи засекреченого радіозв`язку відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу. 31.08.2014 року його тактична група Державної прикордонної служби України у складі двох катерів (катер морської охорони BG-119 (527 тактичний) та малий катер морської охорони BG-309 (210 тактичний) перебували в Азовському морі в районі між населених пунктів Широкине та Безіменне (Новоазовського району Донецької області) на відділенні від берегу 2,6 морських миль. Приблизно о 15.15 год. 31.08.2014 року розпочався обстріл їхньої тактичної групи, обстріл тривав близько 3 хв. З боку берега, напрямок н.п. Безіменне (Новоазовського району Донецької області). Було здійснено 5-6 обстрілів. В результаті обстрілу на катері BG-119 відбувся вибух та почалася пожежа. Під час обстрілу внаслідок вибуху та пожежі 7 військовослужбовців, в тому числі і він, отримали травми та поранення різного ступеня тяжкості. Протягом години на місце події прибув малий катер, всіх по черзі підняли на борт з води, де надали першу медичну допомогу. З 01.09.2014 року він постійно перебуває на лікуванні та до сьогоднішнього дня шкода здоров`ю не усунута, він потребує постійного підтримуючого лікування. В офіційних джерелах та на сторінках Інтернет - видань наявна ціла низка інформації, яка підтверджує участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в Азовському морі в районі між населеними пунктами Широкине та Безіменне (Новоазовського району Донецької області) і саме цим військам протистояли військові Державної прикордонної служби України, в якій він, ОСОБА_1 , проходив військову службу та отримав поранення 31.08.2014 року. Заявник посилається, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації стала окупація частини території України, яка засуджена як на національному рівні, так і міжнародною спільнотою і цей факт є загальновідомим та не потребує доказування. Свідоцтвом про хворобу №307/460 військово-лікарською комісією встановлено, що отримана ним „Травма, поранення, Так, пов`язане з проходження військової служби, „Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, а також його визнано непридатним до військової служби в мирний час. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №031786 він визнаний інвалідом 3 групи. Указом Президента України № 747/2014 він нагороджений медаллю „За військову службу Україні, Указом Президента України від 17.02.2016 року №53/2016 він був нагороджений відзнакою Президента України „За участь в антитерористичній операції. Також заявник зазначає, що звернення до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, що отримання ним поранення 31.08.2014 року та захворювання сталося внаслідок військової агресії Російської Федерації, можливе лише у судовому порядку, оскільки іншого порядку встановити такий факт чинним законодавством України не передбачено. Встановлення вказаного юридичного факту буде породжувати для нього юридичні наслідки - набуття ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права. Посилаючись на вказані обставини, просить суд встановити факт, що його травмування та поранення при виконанні обов`язку військової служби 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п.Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, а також , що його захворювання було набуте ним при виконанні обов`язку військової служби 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п. Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с.1-23).
Інших заяв по суті справи учасники справи не подавали.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 27.03.2019 року по справі відкрито провадження(а.с.153)
23.04.2019 року справу відкладено до 27.05.2019 року у зв`язку з неявкою учасників процесу та надходженням заяви представника заявника про відкладення розгляду справи на іншу дату(а.с.161)
17.05.2019 року судом постановлено ухвалу про повернення клопотання представника заявника про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції(а.с.184-185)
27.05.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено заявлені клопотання(а.с.206).

Представник заявника в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити.

Представник Міністерства соціальної політики України подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.216).

Посольство Російської Федерації в Україні будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляло, повідомлялось про розгляд справи належним чином (а.с. 215)

Судом встановлено.
ОСОБА_1 ,старший матрос, з 17.04.2014 року перебував на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (а.с. 24).

На підставі наказу командира 23 загону морської охорони від 04.11.2014 року №103 з 17.11.2014 року прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого радіотелеграфіста групи засекреченого радіозв`язку відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу.(а.с.25)

Згідно Акту №136/6 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, затвердженого 01.10.2014 року, старший матрос ОСОБА_1 31.08.2014 року приблизно о 15.15 отримав поранення та травмування внаслідок обстрілу тактичної групи Державної прикордонної служби України у складі двох катерів (катер морської охорони BG-119 (527 тактичний) та малий катер морської охорони BG-309 (210 тактичний), які перебували в Азовському морі в районі між населених пунктів Широкине та Безіменне (Новоазовського району Донецької області) на відділенні від берегу 2,6 морських миль (а.с.64-65). Причиною нещасного випадку в Акті №136/6 зазначено: „травмування внаслідок протиправних дій інших осіб, значення шкідливого або небезпечного фактору „бойові дії.

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31.08.2014 року близько 15.20 год. у Маріупольському загоні морської охорони, від 01.10.2014 року встановлено, що старший матрос ОСОБА_1 , 1989 року народження, отримав травми внаслідок обстрілу тактичної групи Державної прикордонної служби України у складі двох катерів (катер морської охорони BG-119 (527 тактичний) та малий катер морської охорони BG-309 (210 тактичний). Обстріл тривав на протязі близько 3 хв. З боку берега, напрямок н.п. Безіменне (Новоазовського району, Донецької області) , було здійснено 5-6 пострілів. В результаті обстрілу на катері BG-119 відбувся вибух та почалась пожежа. Під час обстрілу внаслідок вибуху та пожежі 7 військовослужбовців отримали поранення та травми різного ступеня важкості.(а.с. 66-68) Також у зазначеному Акті комісією зроблено висновок, що поранення та травми, отримані військовослужбовцями, в тому числі і ОСОБА_1 визнано такими, які сталися під час обстрілу військовими злочинними угрупуваннями катера морської охорони та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби .

З 01.09.2014 року та до сьогоднішнього дня шкода здоров`ю не усунута, оскільки ОСОБА_1 постійно проходить лікування , що підтверджується наданими медичними довідками, виписками з історії хвороби та епікризами(а.с. 73-83)

Свідоцтвом про хворобу №307/460 від 02.07.2018 року військово-лікарською комісією встановлено, що отримана ним „Травма, поранення, Так, пов`язані із захистом Батьківщини, „Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, а також його визнано непридатним до військової служби в мирний час(а.с.69-72).
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №031786 ОСОБА_1 визнаний інвалідом 3 групи з причини травмування та поранення , пов`язаних із захистом Батьківщини(а.с.91-93).
Указом Президента України № 747/2014 ОСОБА_1 нагороджений медаллю „За військову службу Україні, Указом Президента України від 17.02.2016 року №53/2016 він був нагороджений відзнакою Президента України „За участь в антитерористичній операції(а.с.94-95).

Як вбачається з наданих суду письмових доказів ОСОБА_1 як військовослужбовець 31.08.2019 року отримав травми, поранення та захворювання у зв`язку з проходженням військової служби та захистом Батьківщини, однак зазначені документи не визначають причинно-наслідковий зв`язок цих травм , поранення та захворювання із збройною агресією Російської Федерації проти України.

Суд погоджується з доводами заявника, що встановлення вказаного юридичного факту можливе лише в судовому порядку, оскільки іншого порядку встановити такий факт чинним законодавством України не передбачено.
Заявник зазначає, що встановлення юридичного факту його поранення, травмування та захворювання 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п. Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України, яке сталось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, буде породжувати для нього юридичні наслідки - набуття ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.
Суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких встановлений ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014 року.

Наслідком цієї агресії стала повна окупація та подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим, яка засуджена міжнародними інстанціями.

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужби Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 року) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 року).

Протягом травня 2014 року, у неконституційний спосіб, було проведено референдуми на зазначених територіях з приводу їх відокремлення від України. На територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектовані чеченцями - громадянами Російської Федерації батальон "Восток", а також задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їх участю відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини Збройних Сил України.

Вказані факти закріплені постановою Верховної ради України Про Заяву Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" від 21.04.2015 року N 337.

23.08.2014 року розпочалося масове вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 року визначено, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що скликаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та регулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

Вказані факти зафіксовані та знайшли своє підтвердження у численних повідомленнях прес-центру Служби безпеки України того часу, з місця подій території Донецької та Луганської області.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про оборону України" від 06.12.91 року N 1932-ХII, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Крім того, постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «;d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року.

Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій.

Згідно частини 3 статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а таму не підлягають доказуванню згідно приписам ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Як встановлено вище та підтверджено письмовими доказами, заявник ОСОБА_1 31.08.2014 року перебував на військовій службі та отримав травми, поранення, захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини на території України в Азовському морі в районі між н.п.Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області, що межує з територією, яка тимчасово окупована внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі , так як встановлення факту травмування, поранення та захворювання ОСОБА_1 при виконанні обов`язку військової служби 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п.Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України, яке відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, буде породжувати для заявника виникнення прав та обов`язків, передбачених Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року та іншими нормами національного та міжнародного права.
Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 5, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273, 294, 315-316, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що травмування та поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п.Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Встановити факт , що захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було набуте ним при виконанні обов`язку військової служби 31.08.2014 року в Азовському морі в районі між н.п. Широкине та Безіменне Новоазовського району Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 29.08.2019 року.

Дані про учасників справи:
Заявник ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).
Заінтересована особа Міністерство соціальної політики України ( , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна,8/10).
Заінтересована особа Російська Федерація, Посольство Російської Федерації в Україні(місцезнаходження: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27)

Суддя: А. Г. Багрова