КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/7129/18 Головуючий у І інстанції - Величко Т.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/2500/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ПалійЮлії Олегівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року

у справі за скаргою ОСОБА_3, суб'єкт оскарження: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії державного виконавця, щодо винесення постанови про арешт коштів,

встановив:

у травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою на дії державного виконавця, що винесення постанови про арешт коштів від 30 березня 2018 року ВП40685419 на пенсійному рахунку, визнання таких дій протиправними та скасування даної постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що йому стало відомо про арешт коштів від Ощадбанку, при здійсненні перевірки надходження пенсії 04 квітня 2018 року з Пенсійного фонду за квітень місяць у режимі онлайн.

Карткою він користувався виключно для отримання військової пенсії з Пенсійного фонду України.

Скаржник вважає, що вказана постанова винесена з порушенням законодавства і тому підлягає скасуванню, зважаючи на те, що пенсійний рахунок, з якого вже утримуються відповідні кошти його заборгованостей та арешт коштів не може бути здійснений з банківських рахунків за наслідками виконавчих проваджень, які фактично є припиненими.

Крім того, вказав, що він не в змозі здійснювати оплату комунальних послуг, електроенергії, споживання газу та інших обов'язкових платежів, здійснювати оплату лікування, лікарських засобів та інших життєвих витрат свого існування.

Просив суд, визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов'язати зняти арешт з коштів та скасувати постанову про арешт коштів, зобов'язати Ощадбанк розблокувати пенсійну картку для здійснення отримання пенсії з Пенсійного фонду України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, щодо винесення постанови про арешт коштів від 30 березня 2018 року на пенсійному рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_3 незаконними.

Зобов'язано державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві зняти арешт коштів та скасувати постанову про арешт коштів від 30 березня 2018 року на пенсійному рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_3.

В частині зобов'язання Ощадбанк розблокувати пенсійний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3 для здійснення отримання пенсії з Пенсійного фонду України, провадження закрито, відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Палій Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

ОСОБА_3 мав звернутися до суду із скаргою не пізніше 14 квітня 2018 року, оскільки він дізнався про винесення постанови від 30 березня 2018 року про арешт коштів 04 квітня 2014 року.

Разом з тим, ОСОБА_3 звернувся із скаргою до суду 08 травня 2018 року, тобто з пропущенням встановленого строку звернення до суду із скаргою.

Крім цього, примірник скарги із доданими до неї документами не було надіслано стягувану та Святошинському РВДВС м. Київ.

Суд при підготовці скарги до судового розгляду не дотримав рівності процесуальних прав усіх учасників справи та фактично надав перевагу боржнику, який не виконує рішення суду, а мета звернення боржника до суду не розблокування карткового рахунку для користування цим рахунком в подальшому, а намагання зняти кошти з цього рахунку, які на ньому залишилися й арештовані державним виконавцем, а не для виконання рішення суду.

Апелянт вважає, що суд в ухвалі не обґрунтував в чому полягає протиправність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 30 березня 2018 року, а також її незаконність. Крім того, в матеріалах справи немає копії зазначеної постанови, а тому судове рішення ґрунтується на припущеннях.

Звертає увагу на те, що державний виконавець не має повноважень скасовувати, винесені ним же постанови, а лише може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Просила скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року в частині задоволених вимог та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_3 в частині задоволених вимог залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що скаржник є боржником по виконавчому провадженню №40685419, що боржнику було відомо про відкрите виконавче провадження.

30 березня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника.

Суб'єкт оскарження не надав належних та допустимих доказів про надіслання боржнику постанови про арешт коштів боржника та доказів про розшук майна боржника, на яке можна звернути стягнення, не надав доказів про наявність інших рахунків боржника, а тому накладення арешту на пенсійний рахунок, позбавляє права боржника на оплату обов'язкових платежів, та життєвих витрат.

07 травня 2018 року скаржником на адресу Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві направив скаргу в якій просив скасувати постанову про арешт коштів на пенсійному рахунку.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що не можна накладати арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, призначених для зарахування заробітної плати боржника та пенсії.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках.

У відповідності з ч.ч.1-2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ч.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За положеннями ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення скарги, оскільки накладати арешт на кошти, які знаходиться на рахунках, призначених для зарахування заробітної плати та пенсії боржника не можна.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Палій Юлії Олегівни залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба