УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/939/18

Провадження № 2/486/46/2019

01 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О. І.

при секретарі Кучмар В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення,

без участі сторін ,

В С Т А Н О В И В:

19.07.20184 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення.

01.02.2019 року сторони направили до суду заяву, про укладення мирової угоди яку просять затвердити судом.

Згідно умов мирової угоди, шляхом взаємних поступок, що стосуються предмету спору та обсягу позовних вимог сторони домовились про добровільну сплату відповідачем аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в наступному порядку: у твердій грошовій сумі 1025 грн. на місяць на кожну дитину, починаючи з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року включно; у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання сторони не зявились, перед початком судового засідання направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі.

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

За умовами ч.ч.1, 2, 4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особи, що беруть участь у справі, на свій розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмету спору, а також враховуючи, що укладена сторонами мирова угода стосується предмету позову, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, умови мирової угоди не суперечать закону, суд вважає за можливе заяву про визнання мирової угоди задовольнити.

Пункт 5 ч.1 ст. 255 ЦПК України, передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.207 ЦПК України, ч.2 ст.256 ЦПК України, наслідки ухвалення судового рішення у звязку з укладенням мирової угоди сторонам відомі. Умови мирової угоди Закону не суперечать, прав сторін не порушують та можуть бути визнані судом.

За таких обставин та враховуючи вимоги ст. 207 ЦПК України, суд вважає за необхідне визнати мирову угоду від 01 лютого 2019 року, укладену між сторонами по справі, та на підставі п. 5) ч.1 ст.255 ЦПК України, провадження по справі закрити.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України, виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку ,передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3) ч.1 ст.5 Закону України«Про судовийзбір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.4 ст. 142 ЦПК України, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Враховуючи викладені обставини, те, що між сторонами укладено мирову угоду до прийняття рішення у справі, в мировій угоді питання про розподіл судових витрат сторонами не вирішено, при цьому позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, у розмірі 384.20 грн., іншу частину слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 207, п. 5) ч.1 ст.255, ст.ст.256, 260 ЦПК України, ст.ст. 5, 7 Закону України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В :

Визнати мирову угоду від 01 лютого 2019 року укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені якого, на підставі довіреності 41АА № 0607731 від 23.08.2018 року діяла ОСОБА_5, у справі про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення, за умовами якої сторони домовились про добровільну сплату відповідачем аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в наступному порядку:

у твердій грошовій сумі 1025 гривень на місяць на кожну дитину, починаючи з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року включно;

у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп., на користь держави.

Іншу частину судових витрат віднести на рахунок держави.

Розяснити сторонам мирової угоди вимоги ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, згідно яких у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення, закрити.

Відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження":

Стягувач: ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6;

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_6