МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №370/310/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазка Н.Б.

із секретарем Захарченко Т.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом ОСОБА_2 , який проходить по цивільній справі №370/1711/16-ц як позивач,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом ОСОБА_2 , який проходить по цивільній справі №370/1711/16-ц як позивач, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_3 , спадкоємцями за законом якої були її сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Померла ОСОБА_3 була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно самостійно пересуватися. Постійним доглядом ОСОБА_3 , забезпечення її ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалися її близькі люди, зокрема ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 .

Про безпорадний стан ОСОБА_3 було відомо відповідачу - ОСОБА_2 , який з 1962 року проживав у місті Харкові, проте не приїжджав до своєї матері, і не мав наміру надавати їй (у тому числі і коли вона померла на її похорони) будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, якщо і був то по своїм справам у командировках до міста Києва, а в баби був проїздом.

Лише після смерті ОСОБА_3 , відповідач приїхав у село на похорони та подав заяву про прийняття спадщини, про яку на той час ніхто не знав, при цьому нікого про це не попереджав.

Факт прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_2 став відомий лише, коли він звернувся після смерті його, позивача, батька до суду.

Так як баба позивача - ОСОБА_3 була особою похилого віку, протягом останніх років хворіла на різні хвороби, потребувала сторонньої допомоги та піклування, а її доглядом, утриманням та піклуванням ОСОБА_2 не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, ухилявся від надання їй допомоги і не давав грошей на придбання ліків, позивач вважає, що за рішенням суду ОСОБА_2 має бути усунений від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Після смерті баби ОСОБА_3 у 1983 році земля у спадок нікому не переходила та не передавалася. Земля, яку надав у 1984 році батькові позивача колгосп «Комунар», згідно виписки зборів уповноважених членів колгоспу «Комунар» села В. Карашин від 25.06.1984 року (Протокол №2), була в подальшому ним приватизована, та на протязі 33 років оброблялась виключно його, позивача батьками.

З часу смерті ОСОБА_3 (1983 рік) і по даний час відповідач ОСОБА_2 взагалі не з?являється, не приймає жодної участі, в тому числі і матеріальної, в утриманні та розпорядженні спадковим майном, що також порушує законні права та інтереси позивача.

Позивач просить: усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснивши, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . З 1983 року спадщину оформив відповідач ОСОБА_2 та користується нею на даний момент.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою сім?ї ОСОБА_2 та батько позивача працював разом з нею на фермі. Відповідач ОСОБА_2 поїхав навчатися до міста Харкова та більше до села не повертався. Батько позивача ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не допомагав своїм батькам будувати будинок. Останнього разу ОСОБА_2 був в селі на похоронах своєї матері.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є дружиною брата відповідача ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 поїхав навчатися до міста Харків, там одружився і з того часу там проживає. Її чоловік почав будувати будинок, постійно допомагав своїй матері ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2 до села не приїжджав, своїй матері не допомагав.

Встановлено, що згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 27.10.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0.2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно виписки з зборів уповноважених членів колгоспу «Комунар» села В. Карашин від 25.06.1984 року, протокол №2, вирішено наділити ОСОБА_4 присадибну ділянку в розмірі 0.20 га біля будинку в селі Червона Слобода (а.с.9).

Відповідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 79 років (а.с.10).

Відповідно постанови Апеляційного суду Київської області від 20.09.2018 року по справі №370/1711/16-ц, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсним рішення Червонослобідської сільської ради №7 від 08.07.1997 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,3060 га по АДРЕСА_1 ; визнаний недійсним Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_3 , виданий 13.11.1997 року на ім`я ОСОБА_4 , на право власності на земельну ділянку площею 0,306 га, з яких для будівництва та обслуговування будинку 0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,0560, яка розташована по АДРЕСА_1 ; скасоване свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 МВІ № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 НОМЕР_7, видане 27.10.2016 року на ім`я ОСОБА_1 , про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку розміром 0,2500 га кадастровий номер НОМЕР_1 та свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер НОМЕР_6 , розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.41-46).

Згідно вимог ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З огляду з наведених норм та роз`яснень Верховного Суду України, для усунення спадкоємця від спадкування необхідно встановити факт ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю. Тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій для цього. Крім того, суд має встановити, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну або фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто для задоволення позову у справі необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настання наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту перебування спадкодавця ОСОБА_3 у безпорадному стані, потребування нею допомоги саме від ОСОБА_2 .

Також не доведено факту свідомого ухиляння відповідача ОСОБА_2 від виконання обов`язку забезпечувати підтримку та допомогу його матері.

Не надано позивачем і доказів наявності у ОСОБА_2 матеріальної й фізичної змоги надавати таку допомогу померлій ОСОБА_3 .

Керуючись вимогами ч.5 ст.1224 ЦК України, ст. 76, 81, 83, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування по цивільній справі №370/1711/16-ц.

Резолютивна частина судового рішення складена 20.08.2019 року.

Повний текст рішення буде складений 30.08.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складення повного його тексту, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя