Справа № 588/1919/19
№ провадження 2/588/621/19
27.12.2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тростянці цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача ОСОБА_2 у жовтні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 03.08.2017 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Натомість позивач вважає, що ОСОБА_3 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, простроченим, відсотками та штрафами.
Ухвалою суду від 11.11.2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.36).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом установлено, що 03.08.2017 ОСОБА_3 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9).
У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування.
До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 10, 11-27).
Проте, указані Витяг, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.
З довідки позивача про видані ОСОБА_3 кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н року отримав картку з номером НОМЕР_1 з датою відкриття 07.05.2017 і з терміном дії до 05/21 року. Також відповідачу було видано кредитну карту № НОМЕР_2 з датою відкриття 28.03.2018, строком дії до 12/21 року.
Отже, строк виданих відповідачу кредитних карт ще не закінчився.
З виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою ОСОБА_3 НОМЕР_1 за період з 03.08.2017 по 01.12.2019, наданої позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами у період з 03.08.2017 року по 20.10.2017 року шляхом зняття готівки у банкоматах м.Харкова, оплати товарів, переводу на рахунок «Копилка», поповнення рахунку мобільного телефону. При цьому відповідач у вказаний період поповнював кредитну карту з метою повернення використаних кредитних коштів і станом на 20.10.2017 року відповідно до виписки про рух коштів за кредитною картою утворився борг за тілом кредиту в сумі 3949,20 грн.
Також у наданому позивачем розрахунку заборгованості станом на 20.10.2017 борг за тілом кредиту складав 3949,20 грн. (а.с.9). Натомість згідно з указаним розрахунком сума боргу за тілом кредиту після 20.10.2017 на відміну від виписки про рух коштів по рахунку збільшується позивачем шляхом самостійного списання кредитних коштів у рахунок сплати відсотків за користування кредитом за ставкою 3,6 % - 01.10.2017 в сумі 275,14 грн., 01.11.2017 в сумі 151,69 грн., 01.12.2017 в сумі 145,5 грн., 01.01.2018 року в сумі 311,55 грн., 01.02.2018 в сумі 282,13 грн., 01.03.2018 в сумі 294 грн., 01.04.2018 в сумі 244 грн., 01.05.2018 в сумі 323,40 грн., 01.06.2018 в сумі 358,05 грн., 01.07.2018 року в сумі 372 грн.
З 01.08.2018 року за даними виписки про рух коштів по рахунку відповідача позивач самовільно збільшує заборгованість за тілом кредиту шляхом самостійного списання пені за прострочку, обрахованої за необґрунтованою перед судом формулою: 01.08.2018 в сумі 411,68 грн., 01.09.2018 в сумі 441,75 грн., 01.10.2018 в сумі 459 грн., 01.11.2018 в сумі 507,78 грн., 01.12.2018 в сумі 527,70 грн., 01.01.2019 в сумі 583,73 грн., 01.02.2019 року в сумі 626,82 грн., 01.03.2019 року в сумі 607,60 грн., 01.04.2019 в сумі 717, 34 грн., 01.05.2019 в сумі 745,20 грн., 01.06.2019 в сумі 824,60 грн., 01.07.2019 року в сумі 856,50 грн.
При цьому, позивач також просить стягнути із ОСОБА_3 борг з відсотків в сумі 489,28 грн. за користування кредитом, які розраховані виходячи зі ставки в розмірі 43,2 % річних, а також штрафи в сумі 500 грн. та 670,40 грн.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та штрафів, суд виходить з такого.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 серпня 2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.
Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг за кредитною карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
В анкеті-заяві позичальника від 03.08.2017, яку підписав відповідач, процентна ставка, розмір штрафів та пені не визначена.
Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не заявляв.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом позивачу листом від 04.12.2019 року з метою доведення підстав стягнення з відповідача заборгованості за відсотками пропонувалось надати докази того, що сторони у письмовій формі погодили умови кредитування і відповідні відсоткові ставки у розмірі 43,2 %, які застосовані позивачем при нарахуванні процентів (а.с.48). Проте, позивач не надав жодних підписаних відповідачем заяв, довідок чи інших документів, які б містили умови про розмір відсотків, штрафів, пені та порядок їх сплати за кредитним договором.
За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за відсоткам за користування кредитом та про стягнення штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.
З урахуванням викладеного, оскільки відповідач станом на 20.10.2017 року не повернув 3949,20 грн. витрачених коштів, але ураховуючи, що 23.01.2018 та 15.03.2018 автоматично з іншої карти відповідача були списані 402,50 грн. та 420,09 грн., тому позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 3126,61 грн. (3949,20 грн. - 402,50 грн. - 420,09 грн.), в іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 3126,61 грн., тобто на 21,45 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 412,05 грн. (1921 грн.* 21,45%) судового збору.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.12.2019 року.

Суддя М.В. Щербаченко