Справа № 346/4848/18
Провадження № 2/346/294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря Максим`юк М.А.

представника позивача ОСОБА_1 Х.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

встановив:

позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_2 відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, виготовленої ТзОВ «ЕКСПЕРТ ЦЕНТР».

Зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.08.2016 року в справі № 346/5596/15 за його позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було поділено в натурі.

З метою виконання рішення суду та реалізації свого права він виготовив технічний паспорт на свій будинок згідно рішення суду та мав намір зареєструвати право власності на нього у державному реєстрі речових прав. Проте, не зміг цього зробити, оскільки для реєстрації права власності на виділену частину будинку необхідно присвоїти поштову адресу та зареєструвати право власності на земельну ділянку під будинком.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була виділена рішенням МВК № 396 від 21.11.1980 року та її межі є зазначені у генеральному плані.

За згодою відповідача, він замовив геодезичну зйомку земельної ділянки та інженером землевпорядником було виготовлено схему розподілу земельної ділянки. Дана план схема була розроблена у відповідності до рекомендованого в рішенні Коломийського міськрайонного суду про поділ будинку, порядку користування земельною ділянкою. Не дивлячись на те, що його частка у власності на будинок є більшою від частки відповідача, при розробленні схеми розподілу землевпорядник дотримувався рівності часток на земельну ділянку.

Проте відповідач не хоче погоджувати розподіл земельної ділянки та зазначає, що його влаштовує спільне користування подвір`ям. Зазначає, що у відповідача є частина земельної ділянки, якою користується тільки він, а решта подвір`я є спільним, тому позиція відповідача стосовно небажання встановлювати порядок користування земельною ділянкою є зрозумілою, адже фактично він користується більшою частиною земельної ділянки ніж мав би, у відповідності до часток в будинку. Оскільки домовитись з відповідачем про добровільний розподіл позивач не може, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі,просить встановити порядок землекористування за варіантом №2 висновку експерта.

Представник відповідача та відповідач просять прийняти рішення та встановити порядок землекористування за варіантом №2 висновку експерта.

Суд, розглянувши позовну заяву, пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.08.2016 року в справі № 346/5596/15-ц, яке вступило в законну силу 27.08.2016 року, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками задоволено частково. Розподіл майна проведено по 1 (першому) варіанту розподілу з врахуванням порядку користування, який склався між співвласниками; виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перелічені приміщення в житловому будинку та частини господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 власнику 1/2 частини будинковолодіння ( ОСОБА_4 ) виділяються приміщення на суму 240 484 грн., що становить 51,78 % від загальної вартості, а другому власнику 1/2 частини будинковолодіння ( ОСОБА_2 ) - на суму 223940 грн., що становить 48,22 % від загальної вартості будинковолодіння. За перевищення реальної частки над ідеальною перший власник повинен виплатити іншому власнику компенсацію у розмірі перевищення частки над ідеальною (1,78 %): 464424х1,178%/100%=8 267 грн. Для максимального відокремлення двох квартир, визначення порядку користування земельною ділянкою пропонується згідно Додатку 2 висновку № 01/04/2016 від 01 квітня 2016 року (а.с. 6-9).

Відділ архітектури та містобудування Коломийської міської ради листом № К 894/16-27-1 від 11.07.2017 року повідомив ОСОБА_4 , що подані ним заява та копії документів на присвоєння поштової адреси повертаються тому що відсутні правовстановлюючий документ на земельну ділянку та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.16).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Антонюк О.В. (державного реєстратора речових прав на нерухоме майно) від 08.09.2017 року № 01-16 (а.с.17) на підставі наданих документів неможливо провести реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та створений шляхом поділу в натурі житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Додатковим рішенням у вищевказаній справі № 346/5596/15-ц від 03.01.2018 року внесено адресу будинку, що підлягав поділу (а.с.10-12).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Норми Конституції України є нормами прямої дії, які мають найвищу силу. У відповідності до ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. А у відповідності до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні. У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна. У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст.141 ЗК України і позивач і відповідач не набули права власності на свої земельні ділянки відповідно до ст.125 ЗК України, однак позивач є землекористувачем у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.198 ЗК України межі земельних ділянок погоджуються з суміжним власником та землекористувачами. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема генерального плану (схеми) щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , на основі рішення МВК № 396 від 21.11.1980 року було встановлено межу між земельними ділянками позивача та відповідача (а.с. 14).

У відповідності до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Чинний ЗК України встановлює підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116). Однак громадяни і юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Отже, підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Сторони по справі користуються своїми ділянками тривалий час.

Пунктами 4, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 передбачено, що згідно зі статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у

власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо

такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

У справах за позовом учасників спільної власності на

землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність

зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником

господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності

про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли

належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

В постанові Судової палати в цивільних і господарських справах ВСУ від 16 березня 2016 року по справі №6-1428цс15, яка є правовою позицією, зазначено наступне. Так, ст.173 ЗК України визначено, що межа району, села, міста, району в місті це умовно замкнута лінія на поверхні землі,яка віддаляє територію району, села, міста ,селища, району в місті від інших територій. У відповідності до п.«б» ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад в області земельних відносин на території сіл,селищ,міст відноситься передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян або юридичних осіб у відповідності до ЗК України. У відповідності до ч.ч. 1,2ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності і право користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоуправління в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами і юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування. Як передбачено ч.1ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування з земель комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідні норми встановлюють нерозривний зв`язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов`язковим отриманням її власником державного акту на право власності.

Згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 визначено, що межеві знаки, встановлені з метою закріплення меж земельних ділянок в натурі на місцевості, навіть до вступу даного наказу в дію, є дійсними і підлягають заміні лише при добровільному зверненні власників ділянок. А саме встановлення меж земельних ділянок по даній інструкції проводиться на підставі технічної документації по землеустрою. Місцезнаходження межових знаків підлягає до прив`язки до пунктів геодезичної сітки.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року по даній справі було задоволено клопотання позивача та призначено судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта від 12.07.2019 року №3/1264/1265/19-28 ОСОБА_4 належить Ѕ ідеальна частка земельної частки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ,а ОСОБА_2 належить Ѕ ідеальна частка земельної ділянки за тою самою адресою. Визначено 3 варіанти користування земельною ділянкою, враховуючи рішення суду по справі №346/5596/16, про що зазначено в висновку.

Враховуючи інтереси обох сторін позову та висновок експерта, суд приходить до висновку про можливість затвердження варіанту №2 можливого порядку користування земельною ділянкою, який визначений висновком експерта по справі.

Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. ст. 12 ч.3, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають до задоволення.

У відповідності до ст.141 ЦПК України витрати по оплаті експертизи в сумі 7221,50 грн.,витрати по оплаті топографічної геодезичної фотозйомки в сумі 2500 грн. та судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. слід покласти на сторони в рівних частинах.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України ст.ст.125,126,141,152,153,155,158 Земельного кодексу України, ст.ст. 319,321,325,373,386 ЦК України та ст.ст.141, 247 ч. 1, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_2 відповідно до варіанту №2 можливого порядку користування земельною ділянкою, визначений висновком експертів за результатами земельно-технічної експертизи від 12 липня 2019 року №3/1264/1265/19-28.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 - 1250 грн. витрат за проведену топографічну геодезичну фотозйомку, 3610 гривень 75 коп. витрат за оплату експертизи та 352 грн.50 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.