Номер провадження: 22-ц/813/7104/19
Номер справи місцевого суду: 523/6940/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

21 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання їх неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 4500 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну неповнолітню дитину, котра проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, а тому просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 1-2).

07.06.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач зазначив, що на теперішній час офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, постійного заробітку не має, в його власності відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, не має значних грошових коштів в своєму розпорядженні. Крім того, відповідач також зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачем та по теперішній час продовжує надавати спільній доньці матеріальну допомогу, приймає участь у вихованні дитини. Крім того відповідач зазначив, що обґрунтування позивача суми присудження аліментів в розмірі 4500 грн в зв`язку із хворобою дитини є не доведене та законно не передбачено як обставина при визначення розміру аліментів, а наданий доказ з цього приведу, на думку відповідача, не є належним. Відповідач вважає, що наявність хвороби та необхідність постійного лікування та догляду, які потребують витрат, не відносяться до аліментних платежів, а є додатковими витратами на утримання дитини та стягуються окремо від аліментів. Відповідач зауважив, що позивачем взагалі не надано жодного доказу щодо підтвердження хвороби дитини та не вказано засоби та методи її лікування на теперішній час. Тому відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1050 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 31-33).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року (головуючий суддя - Шепітко І.Г.) позов ОСОБА_2 був задоволений частково. А саме суд вирішив стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. У частині стягнення аліментів суд вирішив допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а.с. 37-39).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 22.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права та грубо порушив норми процесуального права, судом були неповно з`ясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи, а також які суд першої інстанції визнав встановленими. Зокрема, апелянт зазначив, що суд першої інстанції повинен був дослідити та встановити обставини, що позивачка, маючи рівні права з відповідачем щодо дитини, також повинна утримувати дитину. Апелянт зауважив, що відповідно до довідки лікаря від 05.10.2018 року, яка міститься в матеріалах справи, дитина здорова та може відвідувати дитячий колектив, а тому, на думку апелянта, позивач може працювати та допомагати своїй доньці, як це встановлено законом. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні справи по суті, не досліджені пояснення відповідача, викладені у відзиві до позовної заяви, зокрема, стосовно погіршення матеріального становища відповідача. Апелянт звернув увагу на те, що він утримує свою доньку після розлучення до теперішнього часу, забезпечує її всім належним та необхідним. Крім іншого апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач перевищує своє право на стягнення з відповідача аліментів, намагається необґрунтовано та всупереч законодавству довести, що до стягнення аліментів на дитину відносяться витрати на лікування, надавши при цьому докази, що дитина здорова. Апелянт також зазначив, що суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не вказав докази, які були відхилені судом, та мотиви їх відхилення, судом не оцінено жодного доказу окремо. Апелянт вказує на те, що недотримання судом матеріальних та процесуальних норм права призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення в частині визначення суми стягнення аліментів на утримання дитини, встановлення індексації аліментів та є таким, що суперечить нормам сімейного та цивільного законодавства. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 43-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржувана рішення було ухвалено 24.06.2019 року, апеляційна скарга подана 22.07.2019 року, тобто з в межах строку апеляційного оскарження. Судовий збір апелянтом сплачений, що підтверджується відповідною квитанцією.

Так, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, тому на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, апеляційний суд відкриває апеляційне провадження за поданою скаргою.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи в апеляційному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи та заяву про виклик свідків. Своє клопотання апелянт обґрунтовує тим, що він має намір підтвердити відповідними доказами та поясненнями свідків обставини, на які він посилався у відзиві на позовну заяву, а також в апеляційній скарзі. При цьому апелянт зазначив, що надати ці докази суду першої інстанції не виявилось можливим, оскільки суд першої інстанції ухвалою суду від 24.06.2019 року відмовив в проведенні судового засідання з повідомленням сторін та заслуховуванням свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Стаття 274 ЦПК України визначає перелік справ, які розглядаються в порядку спрощеного провадження та не можуть бути розглянуті в спрощеному порядку. При цьому вказана стаття не містить обмежень щодо розгляду справ про стягнення аліментів в порядку спрощеного провадження. Більш того, п. 1 ч. 4 вказаної статті визначає, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Отже, з наведеного вбачається, що спори про стягнення аліментів, якщо вони відповідають вимогам, визначеним в частинах 2-3 ст. 274 ЦПК України, розглядаються в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За ч. 3 вказаної статті з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно зі ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, посилання відповідача-апелянта, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що клопотання апелянта про розгляд справи з повідомленням учасників справи задоволенню не підлягає, оскільки відсутні обставини, які б обумовили необхідність особистого пояснення доводів апеляційної скарги, яка містить обґрунтовану незгоду сторони з прийнятим судом першої інстанції судовим рішенням, а за матеріалами апеляційного провадження може бути прийняте відповідне процесуальне рішення. Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що учасникам справи, відповідно до положень процесуального законодавства, надається право на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень для надання додаткових пояснень по суті спору.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням учасників справи та виклик свідків - залишити без задоволення.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

21.08.2019 року м. Одеса