Провадження № 6/761/1256/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване в установленому законом порядку, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2019р. до Шевченківського районного суду м. Києва суду надійшли матеріали вказаного подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка М.О., в якому приватний виконавець просив суд:

- надати дозвіл на звернення стягнення на майно, що не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: ј частини кв. АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2019р. визначено головуючого суддю Волошина В.О., якому 21 листопада 2019р. передані матеріали справи.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 21 листопада 2019р. призначено справу до розгляду, в порядку ч. 11 ст. 440 ЦПК України.

Своє подання приватний виконавець Овчаренко М.О. обґрунтовував тим, що у нього знаходиться виконавче провадження №56595430 з примусового виконання виконавчого листа №761/16743/14-ц, виданий 10 грудня 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №8В_41.1/31/05-А від 17 серпня 2005р. в сумі 169 546,53 грн. та судовий збір в сумі 1 695,47 грн.

Як зазначає приватний виконавець, боржником добровільно вимоги виконавчого документу виконано не було. Приватним виконавцем оформлено відповідні запити з метою отримання інформації щодо джерел доходу та належного боржникам майна, у результаті яких виявилось, що не вдалось встановити майна та доходів, на які вбачалось би за можливе звернути стягнення. Разом з тим, в ході примусового виконання рішення суду встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина зазначеної квартири, право власності на яку не було належним чином зареєстровано. На думку приватного виконавця, враховуючи вищевикладені обставини, є підстави для звернення стягнення на зазначене майно, на підставі чого звернувся до суду з відповідним поданням.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, сторони виконавчого провадження, відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 грудня 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №8В_41.1/31/05-А від 17 серпня 2005р. в сумі 169 546,53 грн. та судовий збір в сумі 1 695,47 грн.

13 червня 2018р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овчаренка М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56595430, надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження, не можливо встановити чи доводилися до відома сторін виконавчого провадження про початок примусового виконання рішення, оскільки ці матеріали такі відомості не містять взагалі, що позбавляє суд встановити чи дійсно боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, приватний виконавець наголошував, що ним встановлено відсутність боржника та майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

При цьому, приватний виконавець посилається у поданні на лист Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та свідоцтво про право власності, які свідчать про належність боржнику ОСОБА_1 ј частини вказаної квартири.

Разом з тим, право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З матеріалів подання не вбачаються спроби державного виконавця виконати рішення суду іншим шляхом, аніж виявлення належного боржникові нерухомого майна та здійснення опису майна, тоді як у відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» першим шляхом примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що до вирішення питання про реалізацію нерухомого майна боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчому листу, вчинення приватним виконавцем всіх можливих дій спрямованих на виконання рішення суду, звернення приватного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, яке є крайнім заходом, є передчасним, а тому в задоволенні подання слід відмовити, при цьому судом враховано, що з наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник обізнаний про початок примусового виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 258 - 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване в установленому законом порядку, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 25 листопада 2019р.

Суддя: