УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 359/11063/15-ц

провадження № 61-27970св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак Світлана Миколаївна,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року в складі судді Борця Є. О. та рішення апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року в складі колегії суддів: Журби С. О., Березовенко Р. В., Фінагєєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак С. М., про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що він був власником розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району земельної ділянки площею 0,0599 га з кадастровим номером :04:002:1122 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. 19 серпня 2014 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О. В. посвідчив довіреність, якою позивач уповноважив ОСОБА_2 продати земельну ділянку за ціною та на умовах, визначених повіреним.

05 вересня 2014 року ОСОБА_2 , діючи від імені позивача, уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким він відчужив у її власність вказану земельну ділянку.

Позивач зазначав, що він не підписував та не видавав вказаної довіреності, таким чином ОСОБА_2 не мав повноважень на продаж земельної ділянки. Право власності позивача на земельну ділянку було припинено без його волевиявлення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Довіреність, посвідчену

19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О. В. та зареєстровану в реєстрі за № 444, визнано недійсною. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений

05 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С. М. та зареєстрований за № 5113, визнано недійсним. У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року

в частині відмови у задоволенні вимоги про витребування земельної ділянки

з чужого незаконного володіння, а також щодо стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. Витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0599 га, з кадастровим номером :04:002:1122

з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача не з його волі, тому правові підстави для відмови йому в реалізації передбаченого статтею 388 ЦК України права відсутні.

У липні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору не з`ясував фактичних обставин справи, обґрунтував своє рішення висновком експертизи, отриманим під час розгляду іншої справи. Апеляційний суд також дійшов помилкових висновків про наявність підстав для витребування земельної ділянки, оскільки між позивачем та відповідачем існують договірні відносини.

30 жовтня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних

і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у цій справі.

28 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 145/2047/16-ц (провадження № 61-41245св18) за позовом ОСОБА_4 до Селянського-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від

27 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 11 липня 2018 року.

Постановляючи цю ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що для тих ситуацій коли судами встановлено, що орендодавець не підписував оспорюваний договір його слід кваліфікувати як неукладений, та відмовляти в визнанні недійсним в тому разі, коли наймодавець (орендодавець) отримує орендну плату, визначену в договорі,

а наймач (орендар) користується земельною ділянкою із посиланням на пункт

6 статті 3 ЦК України тадоктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), та не засовувати в таких випадках частину третю статті 203 та частину першу статті 215 ЦК України.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 61-41245св18) свідчить, що оскаржені судові рішення у цій справі та оскаржені рішення у справі, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Згідно з ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) прийнято та призначено до озгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПКУкраїни встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі)

у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 359/11063/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак Світлана Миколаївна, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 рокудо закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук