Провадження № 2/317/1228/2019
Справа № 317/3275/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у 2010 році ОСОБА_2 зверталася до суду із позовом про стягнення з мене аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання відповідача до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.11.2010 року по справі № 2-2973/2010, яке набрало законної сили 16.11.2010 року, позов задоволений.

25 січня 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист у якому зазначено: Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в Коростенській виправній колонії № 71, який мешкає за адресою: с. Підостапи, Луганського району на користь ОСОБА_2 аліменти па утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

У виконавчому листі також зазначено, що оригінал рішення знаходиться в справі № 2-2973/2010 року Запорізького районного суду Запорізької області.

Син позивача досяг трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже з цієї дати, як вважає позивач кошти на утримання відповідача не повинні з нього утримуватися за відсутністю правових підстав.

Однак до цього часу з його заробітної плати щомісячно утримується 1/3 частка, що підтверджується довідкою державної установи «Коростенська виправна колонія (№ 71)».

Приписами ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України визначений розмір аліментів: на одну дитину - одна, чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З урахуванням того, що на одну дитину за законом повинно бути стягнуто не більше однієї чверті заробітку (доходу), а не третина, суд вправі зменшити розмір аліментів. У таких випадках зменшення розміру аліментів є не правом а обов`язком суду., як вважає позивач.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів враховує інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, позивач вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього, починаючи з 08.06.2013 року, перевищують встановлений законом розмір.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому вона заперечували проти позову не визнала його в повному обсязі, зазначила, що на її думку він не є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 не з`явився. До суду надійшла заява позивача від 06.12.2019 р. про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання не з`явилась належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 , у відзиві просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини:

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.11.2010 року задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і стягнення з ОСОБА_1 коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку по справі № 2-2973/2010, яке набрало законної сили 16.11.2010 року.

25.01.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист у якому зазначено: Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в Коростенській виправній колонії № 71, який мешкає за адресою: с. Підостапи, Луганського району на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки ДУ «Коростенська виправна колонія (№ 71) б/н та без дати вбачається, що ОСОБА_1 з квітня 2019 р. по вересень 2019 р. була нарахована заробітна плата у розмірі 48256,16 коп., та сплачено аліментів у сумі 12216,54 грн.

За змістом ст.ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Але при вирішенні питання про стягнення аліментів суд має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і як ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/3 частину на утримання сина, посилаючись на те, що на його думку утримання з його заробітної плати 1/4 частини, є порушенням його прав.

Суд зауважує, що рішення Запорізького районного суду від 05.11.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, не було оскаржене, набрало законної сили, та виконується відповідачем.

Позивачем було невірно розтлумачено норми діючого Сімейного кодесу.

Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки позивач є здоровим працездатним чоловіком. Також суд вважає, що розмір стягуваних аліментів, який на даний час позивач сплачує на утримання малолітнього сина не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст.2-5,76-81,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 192 СК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. Громова