ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2049/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Даниленко В.В.
при секретарі Скромній І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, зняття з реєстрації, суд -
У вересні 2018року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, зняття з реєстрації.
Позовні вимоги обгрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач у 2014році продала вказану квартиру позивачці, обіцяла здійснити зняття себе з реєстрації, однак на даний час остання проживає в іншій країні, добровільно домовитись з нею не виявляється можливим.
Вважаючи, що її права як власника нерухомого майна порушені відповідачем, тому звернулась до суду з даним позовом.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника та винесення рішення відповідно до чинного законодавства.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.05.2014року, засвідченого приватним нотаріусом КМНО Загоруй І.А., зареєстрованим в реєстрі за №1167.
Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, відповідно до відомостей, які містяться в Реєстрі територіальної громади міста Києва, за вищевказаною адресою зареєстрована одна особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до норм ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Виходячи з того, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїми процесуальними правами подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.
З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні квартирою, чим порушує охоронювані законом права останньої.
Отже, позивачка, як власник квартири має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які відповідно є правовою підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, зняття з реєстрації- задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 704,80грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: