233 № 233/3435/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини з надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення, які надає позивач, а відповідач їх оплачує. Відповідач мешкає в багатоквартирному будинку в квартирі АДРЕСА_1 . На протязі всього часу мешкання в вищезазначеній квартирі, відповідач, користуючись послугами Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», плату за отримані послуги здійснює нерегулярно та не в повному обсязі. Нарахування оплати здійснюється за нормами споживання. Сума заборгованості станом на 01.05.2019 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 склала 16718,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити з підстав викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шпільов С.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали відзив у якому зазначили, що у квартирі АДРЕСА_1 , відповідачка зареєстрована разом із донькою ОСОБА_2 та двома онуками. У квартирі встановлено засіб обліку холодної води, який безпідставно виведено з експлуатації представниками позивача для проведена повірки, але до цього часу повірка не проведена, оскільки позивач безпідставно примушує її доньку ОСОБА_2 , як власницю житла, сплатити послуги за проведення повірки. Просили у позові відмовити (а.с.39-40).

Представником відповідача додатково надано відповідь на відзив, згідно якого визнано факт належності квартири АДРЕСА_1 саме доньці відповідачки ОСОБА_2 , а також факт укладення саме з останньою 04.08.2018 року договору про погашення (реструктуризацію) заборгованості. Але позивач вважає, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, - це позбавляє їх права звернутись до виконавчої служби. А оскільки відповідачка ОСОБА_1 фактично мешкає у вказаній квартирі, тобто також є споживачем послуг з водопостачання, то позивач має право пред`явити вимогу про погашення боргу саме до неї (а.с.54).

У судове засідання 11 грудня 2019 року представник позивача та відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, надали заяви про закінчення розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить доньці відповідачці ОСОБА_2 , яка також зареєстрована у квартирі разом із двома малолітніми дітьми. Для сплати за послуги водопостачання та водовідведення відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.4-9). Ці обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено термін «індивідуальний споживач» - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого на основі Типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом(п.п.1,5 ч.3 ст. 20 Закону), а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про житлово-комунальні послуги.

У той же час, як встановлено судом, саме ОСОБА_2 , як власник квартири, є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначені обставини фактично визнаються позивачем, оскільки позивачем із ОСОБА_2 було укладено Договір про погашення заборгованості б/н від 04.12.2018 року на суму 17288,24 грн (а.с.14).

Пропозицією суду щодо заміни відповідача належним, або залучення ОСОБА_2 до участі у справі у якості співвідповідача позивач не скористався.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Договір про погашення заборгованості б/н від 04.12.2018 року між позивачем та ОСОБА_2 не передбачає можливості пред`явлення вимог до членів сім`ї останньої.

Також суду не надано доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 є індивідуальним споживачем послуг, в розумінні вищенаведених вимог Закону «Про житлово-комунальні послуги», а саме: доказів того, що ОСОБА_1 є співвласником жила; доказів укладення із ОСОБА_1 , як з особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, відповідного договору про надання житлово-комунальної послуги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача боргу за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 16718,00 грн.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, не підлягають задоволенню також вимоги щодо стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13,76-81, 89,141,258-259, 263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11 грудня 2019 року.

Повний текс рішення виготовлено 13 грудня 2019 року.

Суддя