Провадження №2/592/4670/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що він ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В даній квартирі, крім інших осіб, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з грудня 2015 року не проживає за вказаною адресою, оскільки виїхала на постійне місце проживання до м. Хмельницький, жодні її речі за місцем реєстрації відсутні. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, зокрема, він позбавлений можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку зняти реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не бажає. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з виїздом до іншого постійного місця проживання.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче удове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з участю сторін.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за її місцем проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, що не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири серія НМХ №182545, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мазною Г.І. від 12.03.2018 року, реєстраційний номер №440 (а.с.7-9).

З Довідки МЄІРЦ №348/121899 вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується Довідкою ОСББ (а.с.4,10,12).

Як стверджує позивач, в грудні 2015 року ОСОБА_2 виїхала з м. Суми на постійне місце проживання до м. Хмельницький.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положенням ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, крім іншого, показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її донькою від минулого шлюбу, разом із сім`єю вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Втім, у 2018 році колишній чоловік продав вказану квартиру ОСОБА_1 . Донька ОСОБА_2 у 2015 році виїхала до м. Хмельницький, у квартирі за вищевказаною адресою вона не проживає, її речей там немає, жодних спроб вселитися до даної квартири не вчиняла.

Свідок ОСОБА_4 , який є сусідом позивача та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , зазначив, що з 2014 року ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_5 не бачив. Речі з квартири, після її продажу у 2018 році, вивозив брат колишнього власника.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що з 2009 року він мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , та однозначно ствердив, що ОСОБА_2 з 2015 року у квартирі АДРЕСА_3 , точно не проживає; теперішнє її місце перебування йому не відомо.

Враховуючи викладене та беручи до уваги покази свідків, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні належними та допустимими доказами довів, що ОСОБА_2 з 2015 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 , однак залишаються бути зареєстрованими за вказаною адресою, що порушує право позивача щодо володіння, користування і розпорядження належним їй майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко