Провадження№2-з/522/633/19
У Х В А Л А

29 серпня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді Єршової Л.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд постановити ухвалу, якої забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на: автомобіль «Тоуоtа Саmrу» 2015року випуску, зеленого кольору, номер кузову 4Т4ВF1FК НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; однокімнатну квартиру, загальною площею - 42, 3кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з майном, а саме: автомобілем «Тоуоtа Саmrу» 2015року випуску, зеленого кольору, номер кузову 4Т4ВF1FК НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; однокімнатною квартирою загальною площею - 42, 3кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявник мотивував тим, що бажає подати до суду позовдо ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. При цьому саме вищезазначені автомобіль та квартиру заявник визначає як майно придбане за час шлюбу з ОСОБА_2 .

Як стверджує заявник вказане майно зареєстроване на ім`я його дружини, а тому виникає ризик того, що до закінчення розгляду справи по суті та ухвалення відповідного судового рішення, спірне майно може бути відчужене.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України зазначається, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом не встановлено підстав, які б свідчили про необхідність викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, або проведення судового засідання.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що він має намір подати позов про поділ спільного майна подружжя.

Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі подання ним позову.

В свою чергу, заявник не надав до суду жодних доказів того, кому станом на теперішній час належне спірне майно, єдиний документ наданий до суду копія договору купівлі-продажу від 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрований у реєстрі за №319, відповідно до якого ТОВ «КЕЙ-Колект» продав, а ОСОБА_3 придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , , а тому з заяви про забезпечення позову не вбачається, яке відношення до цієї квартири має подружжя ОСОБА_4 , чиї саме права порушуються.

Враховуючи вкладене, подана ОСОБА_1 заява не містить відомостей про неможливість поновлення у подальшому порушених прав власності заявника.

Таким чином, відсутні об`єктивні підстави вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення поданого у майбутньому позову, а вимоги заяви не підтверджені належними доказами, що свідчили б про обґрунтованість тверджень заявника.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії у порядку, встановленому ст. 354 та п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Л.С.Єршова