Справа №522/1300/18
Провадження № 2-п/522/125/19
УХВАЛА

04 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.01.2019 року звернулась ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення суду від 12.07.2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання

В обґрунтування заяви вказала, що про існування заочного рішення суду від 12.07.2018 року та ухвали суду від 27.09.2018 року її стало відомо лише 10.01.2019 року, під час ознайомлення з матеріалами справи. Повний текст вищевказаних заочного рішення суду та ухвали суду були надані в канцелярії суду 14.01.2019 року, про що є відповідні відмітки. Про розгляд судової справи належним чином не повідомлена, судові повістки про час, дату та місце судового засідання не надсилались ані рекомендованим листом з повідомленням про її вручення, ані курєром.

Разом з заявою надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку, яка мотивована тим, що про існування заочного рішення суду відповідачу стало відомо 10.01.2019 року під час ознайомлення зі справою в канцелярії суду.

Справа на підставі протоколу розподілу судової справи надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 04.02.2019 року.

У судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2018 року у справі №522/1300/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, позов задоволено та розірвано договір довічного утримання, укладений 18 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 39; скасовано обтяження, встановлені договором довічного утримання, укладеним 18 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 40 шляхом зняття заборони відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (А).

Ухвалою суду від 27.09.2018 року було виправлено описку допущену у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2018 року у справі №522/1300/18, викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції: «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити. Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 39 . Скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання, укладеним 18 січня 2010 року, пос відчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 39 шляхом зняття заборони відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а.

Після надходження позову до суду суд надіслав запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області для підтвердження місця реєстрації ОСОБА_1 згідно відповіді відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи судові повістки надсилались ОСОБА_1 за місцем реєстрації, тобто за адресою: АДРЕСА_2, проте поштова кореспонденція поверталася до суду з відміткою «відсутність особи за адресою місцезнаходження».

Також, позивачем на вищевказану адресу здійснювалась відправка копії позовної заяви з додатками та судові повістки курєрською доставкою.

Відповідно до п.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з поданої до суду ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення, місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_3, однак місце фактичного проживання зазначено: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 9, кв. 9.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Заяв про зміну місця проживання ОСОБА_1 не надходило, тому суд надсилав судові повістки за місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_3.

Тож, причини неявки ОСОБА_1А у судові засідання та пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення не є поважними.

Суд враховує, що заявником не додано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору для можливості скасування заочного рішення відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про недоведеність істотності обставин, які можуть вплинути на вирішення спору, зокрема якимось чином змінити заочне рішення суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відповідно до ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що заявник був повідомлений належним чином про розгляд справи, докази, які б мали істотне значення для вирішення спору суду не надано, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо остаточності рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 07.02.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар