Справа № 396/2165/18
Провадження № 2/396/51/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу 396/2165/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів.

Відповідач порушив умови кредитного договору, тому станом на 07.10.2018 року, має заборгованість за кредитом в розмірі 108526,73 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 18.12.2018 року (а.с. 41).

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу, які він отримав лише 08.12.2018 року, що вбачається з поштового повідомлення. Також додатково відповідача було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення 27.11.2018 року на веб-сайті «Судова влада».

Станом на 18.12.2018 року відповідач відзив до суду не подав. Розгляд справи відкладено на 26.12.2018 року.

26.12.2018 року розгляд справи відкладено на 21.01.2019 року, відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи та надання йому час для отримання юридичної допомоги.

14.01.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив поновити строк для його подачі так як причини пропуску є поважними, та в самому відзиві зазначив, що Умови надання споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, просить застосувати спеціальний строк позовної давності у відповідності ст. 258 ЦК України до пені (1 рік), також зазначив, що одночасне стягнення штрафів і пені є порушення Конституції України так як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, вважає розрахунок позивача невірним та відобразив у відзиві власний розрахунок, а тому позовні вимоги визнає частково в розмірі 84562.20 грн.

21.01.2019 року розгляд справи відкладено на 11.02.2019 року для надання часу позивачу для підготовки заперечень на відзив, оскільки згідно квитанції наданої відповідачем відзив позивачу було направлено лише 14.01.2019 року.

06.02.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив до якого додано докази укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань, а саме: виписка по рахунку, довідка про видачу кредитних карт.

Щодо форми кредитного договору представник позивача зазначив, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку. Підписавши заяву клієнт приєднується і зобов'язується виконувати умови викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладання кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Між сторонами були здійсненні всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Щодо посилання відповідача на Закон України "Про захист прав споживачів" представник позивача вказує, що вказаний нормативний акт не поширюється на спірні правовідносини. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Тобто відповідач не правомірно в даному випадку посилається на вищевказаний Закон.

Щодо строків позовної давності заначено, що згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк випущеної картки до останнього дня 05.2019 року, (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 22.11.2018 року - до спливу строку позовної давності. У зв'язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.

Крім того, щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені представник позивача зауважує, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення кредитного зобов'язання триває, а тому відсутня можливість встановити початок перебігу строку позовної давності.

Щодо наданого відповідачем розрахунку заборгованості зазначив, що даний розрахунок не може прийнятий бути судом як належний доказ, оскільки відповідач не має спеціальних знань для здійснення даного розрахунку, а тому заперечують щодо розрахунку проведеного відповідачем.

Щодо нарахування одночасно пені та штрафу зазначила, що вини не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. Штраф і пеня є взаєємовиключними видами неустойки. Враховуючи зазначене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Також зазначив, що оскільки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив настіпні обставини справи та відповідні правовідносини.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що 09.10.2012 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» та підписав заяву, згідно якої отримав кредит в розмірі 20000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписав та подав банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 10).

З копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що " Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомлений і згоден з умовами та привилами надання банківських послуг».

Відповідно до Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», було визначено процентну ставку за користування кредитом з розрахунку 365 днів в році (відповідно п.2.1.1.12.6 договору), строк внесення щомісячного платежу до 25 число місяця, наступного за звітним, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафу за порушення строків платежів (а.с. 11). Тобто, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановлено банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Тобто, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

Аналізуючи наданий Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 11) вбачається, що відсоткова ставка 2.3% на місяць передбачена з 01.04.2013 року по карті «Універсальна GOLD», а попередня відсоткова ставка, становила 2.5% на місяць, тобто до 01.04.2013 року 30% річних. Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитну карту «Універсальна GOLD». Даним витягом (а.с. 11) передбачено підвищення відсоткової ставки, з 01.09.2014 року на 2.7% на місяці (34.80% річних), а з 01.04.2015 року на 3.5% на місяць (42% річних).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконня зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов"язків за цим договором.

Згідно п.1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та /або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або в установленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Пунктом 1.1.7.11 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, а тому станом на 07.10.2018 року виникла заборгованість в сумі 108526,73 грн., яка складається з тіла кредиту - 21292,70 грн., відсотків за користування кредитом - 32304,19 грн., пені 49285,71 грн., штрафів 500.00 грн. (фіксована частина) та 5144,13 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком банку (а.с. 5-9), іншого більш детального розрахунку позивач суду не надав.

З даного розрахунку також вбачається, що останній платіж відповідачем зроблено 07.09.2018 року в розмірі 510.00 гривень, позов пред'явлено до суду 22.11.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідач Колесніков О.С. в відзиві просив застосувати строк позовної давності у відповідності ст. 258 ЦК України.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Разом з тим згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Якщо матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, тобто не вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості позичальника за кредитом та зволікав зі зверненням до суду, є підставою для зменшення судом розміру пені саме з таким висновком погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду по справі №752/13945/154-ц від 20.06.2018 року.

Також Верховний Суд в даній постанові нагадав Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, в якому зазначено, що особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Без окремого підпису позичальника під документом, який збільшує строк позовної давності, банк не має права стягувати борг та забезпечення, якщо минув строк більше 3 років, а для пені та штрафів більше 1 року, такий висновок зазначено в постанові ВСУ у справі №6-16цс15.

Частиною другою статті 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

Отже враховуючи зазначені норми та правові позиції, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, тому суд приходить до висновку, що заборгованість за пенею підлягає стягненню в межах спеціального строку позовної давності (1 рік), тобто з 06.10.2017 року по 07.10.2018 року, що згідно розрахунку позивача, який є в матеріалах справи розмір пені в межах одного року становить 1200.00 грн., що відображено в розрахунку позивача в графі пеня по 100.00 грн. щомісяця, інших доказів нарахування пені сторонами суду не надано, а тому суд не може прийняти до уваги інші розрахунки, зокрема відповідача, так як розрахунок не обгрунтований та не підтверджений належними доказами на що представник позивача в запереченні на відзив також звернув увагу суду та заперечив щодо даного розрахунку, але іншого детального розрахунку сторонами не надано.

Отже розмір пені підлягає стягненню в межах спеціального строку позовної давності та у відповідності до даних розрахунку, який міститься в матеріалах справи (а.с. 5-9), в розмірі 1200.00 грн.

Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності.

За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Також, віповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за оден й те саме порушення.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2016 року №6-248цс15.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 5144.13 грн. - штраф (процентна складова) в сумі 5644.13 грн. задоволенню не підлягають.

На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів повного виконання ним кредитного зобов'язання натомість у відзиві зазначив, що дійсно порушив вимоги ст. ст. 526, 530 ЦПК України та частково визнав позовні вимоги.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 54796.89 грн., з яких 21292.70 грн. - заборгованість за кредитом; 32304.19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200.00 грн. - заборгованість за пенею.

В частині позовних вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 5144.13 грн. - штраф (процентна складова) в сумі 5644.13 грн., відмовити за необгрунтованістю.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 889.67 грн. (54796.89:108526.73 х1762,00)= 889 грн. 67 коп.

На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 128, 133, 141, 258-259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 09.10.2012 року в розмірі 54796 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто шість) грн. 89 коп., яка складається з наступного:

- 21292.70 грн. - заборгованість за кредитом;

- 32304.19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 1200.00 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 67 коп.

Всього підлягає стягненню 55686 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 56 копійок.

В частині позовних вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 5144.13 грн. - штраф (процентна складова) в сумі 5644.13 грн., та пені 48085 грн. 71 коп, відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасники справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз