Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2419/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 41 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/2419/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Невмержицькою О.А. у м. Коростені

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача спростувати перед ОСОБА_4 поширені ним недостовірні відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь та гідність позивача шляхом вибачення, та стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 1481,95 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.03.2018 року перебуваючи на пероні Коростенського залізничного вокзалу близько 08 год. 30 хв., до неї підійшов її знайомий ОСОБА_3, який в присутності свідка ОСОБА_4 та інших сторонніх пасажирів, в ході розмови став її ображати та висловився, що вона веде аморальний спосіб життя та перебуваючи на відпочинку в санаторії не обходила жодного чоловіка. Того ж дня, повернувшись додому у позивача підвищився артеріальний тиск, вона не могла себе заспокоїти, їй боліла голова, настрій був пригнічений, порушився сон, апетит, що значною мірою вплинуло на її стан здоров'я, оскільки позивач зазнала приниження честі і гідності в очах своїх знайомих. ОСОБА_2 зазначила, що є інвалідом 3 групи загального захворювання та періодично постійно проходить курс лікування в ЦМЛ м.Коростеня, а після неправомірних дій відповідача ще частіше стала звертатися до лікарів за медичною допомогою. Вважає, що відповідач завдав їй, як матеріальних збитків, пов'язаних із купівлею ліків, так і моральних збитків, які полягають у душевних стражданнях та приниженні її честі і гідності.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги, зазначає, що судом не взято до уваги те, що відповідач принизив її, як жінку у зв`язку з чим вона не може з'являтися в приміщенні залізничного вокзалу та користуватись послугами електропотягу, оскільки на неї постійно озираються інші люди. У зв'язку із завданими відповідачем образами апелянт почала часто хворіти, загострились її хронічні захворювання оскільки вона є інвалідом 3-ї групи, у зв'язку з чим їй довелося лікуватися. Однак при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було взято зазначене до уваги, чим порушено право на захист позивача та її особистих прав.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала із зазначених в ній підстав.

Відповідач заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не визначилась, яке саме її право було порушено. Не обґрунтувала, які наслідки мав вислів відповідача. Не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки, вчиняв відносно неї непристойні чи насильницькі дії, або дав непристойну оцінку її особистим якостям чи поведінці. Також, позивачем не доведено, що вислови відповідача завдали їй моральних страждань та порушили її особисті немайнові права, погіршили суспільну оцінку її особистих якостей, а також, не надано доказів про те, що відносно неї відповідачем було поширено будь-яку іншу недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню.

Такий висновок є обґрунтованим виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Зі змісту ст.ст.270 та 297 ЦК України вбачається, що фізична особа має право на повагу до честі та гідності. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.1.ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно із ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, в т.ч. і шляхом відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Аналогічне право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення особистого немайнового права особи передбачено у ст.280 ЦК України.

Як зазначено у п.п.15, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» для визначення підстав притягнення до відповідальності, поширена інформація має відповідати таким основним критеріям: вона має бути недостовірною (тобто не відповідає дійсності, або викладена неповно чи викривляє зміст відомостей про особу), а також повинна бути негативною про особу.

Так, судом встановлено, що між сторонами протягом останнього часу існують неприязні відносини.

З матеріалів перевірки Коростенського Відділу поліції проведеної за заявою ОСОБА_2, вбачається, що між сторонами 15.03.2018 року на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_3 порушив громадський порядок. Свідків даної події не було, оскільки пояснення у них не відібрані, в протоколі про адміністративне правопорушення їх також не зазначено. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_2 висловлювала на його адресу претензії з приводу того, що він нібито заважає їй займатись підприємницькою діяльністю. Згідно постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2018 р. ОСОБА_3 за дане правопорушення звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, оголошено усне зауваження, провадження у справі закрито.

Під час розгляду справи було встановлено, що вказане звернення, матеріали справи не містять будь-яких образливих, принизливих, брутальних чи непристойних висловів на адресу позивача.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що ОСОБА_2 не довела під час розгляду справи, що відповідач висловлювався на її адресу нецензурними або брутальними словами, вчиняв відносно неї непристойні чи насильницькі дії, або дав непристойну оцінку її особистим якостям чи поведінці у формі, які різко суперечать прийнятому спілкуванню між людьми, чим принизив її честь та гідність, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в даній частині в обраний позивачем спосіб.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Згідно статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі й у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції дослідив належним чином докази у справі, які підтверджують наявність конфлікту між сторонами у справі, а також дав їм належну оцінку у сукупності із показами свідків.

Враховуючи, те що позивачем не надано доказів, які б вказували на винні дії відповідача, що спричинили моральну шкоду, та не надано доказів спричинення такої шкоди, суд приходить до висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий Судді