ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1504/19 Справа № 199/1490/18 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Четверта Дніпровська нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Четверта Дніпровська нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_4), де треті особи - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання - АДРЕСА_1, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна (РНОКПП невідомий, місце знаходження - вул. Слобожанський,111 в м.Дніпро, 49074), Четверта дніпровська державна нотаріальна контора (, місце знаходження - вулиця Радистів, 8 в м. Дніпро, 49023), про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року по цивільній справі № 199/1490/18 та ухвалити по даній справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року у справі № 199/1490/18 залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у позивача відсутні правові підстави з яких виникає право на спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, однак з інших правових підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все належне їй майно.

27 травня 2006 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно ОСОБА_2

У зв'язку із хворобливим станом ОСОБА_6, заповіт складено на дому за адресою її перебування: квартира АДРЕСА_1) та підписано ОСОБА_7 Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується також копією спадкової справи, наявної в матеріалах справи (а.с.89, 80-182).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року заповіт складений ОСОБА_6 і посвідчений 27 травня 2006 року було визнано недійсним та встановлено його нікчемність (а.с.11-12).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року, визнано нікчемність оспорюваного заповіту, проте у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності (а.с.13-14, 15-17).

Таким чином, оскільки заповіт не визнано недійсним, то спадкування за законом не відбувається. Встановлення судами у судових рішеннях обставин щодо недійсності заповіту, обставини на які посилається позивач не породжують його право на спадкування за законом, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Отже правове обґрунтування суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки у позивача відсутні правові підстави які породжують його право на спадкування за законом, колегія суддів вважає неправильним, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, що 06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Четверта Дніпровська нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_6 та після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

27 травня 2006 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно ОСОБА_2

У зв'язку із хворобливим станом ОСОБА_6, заповіт складено на дому за адресою її перебування: квартира АДРЕСА_1) та підписано ОСОБА_7 Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується також копією спадкової справи, наявної в матеріалах справи (а.с.89, 80-182).

Як вбачається з матеріалів справи, що лише у квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним внаслідок нікчемності 14.04.2015 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року заповіт складений ОСОБА_6 і посвідчений 27 травня 2006 року було визнано недійсним та встановлено його нікчемність (а.с.11-12).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року, визнано нікчемність оспорюваного заповіту, проте у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності (а.с.13-14, 15-17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дізнався про складений ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2 заповіт 07.07.2009 року відтак із вказаного часу почався відлік строку позовної давності в три роки, який повинен закінчитися 07.07.2012 року.

З роз'яснень викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте практика розгляду спадкових справ безпопереднього звернення спадкоємців у нотаріальну контору та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії склалася в окремих судах усіх областей.

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить застосувати строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року необхідно змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2018 року змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича м. Дніпро