Житомирський апеляційний суд
Справа №293/88/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 43 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №293/88/14-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири спільною частковою власністю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток квартири

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року, яка постановлена суддею Мельник М.Л. в смт Хорошів Житомирської області

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири спільною частковою власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток сторін у праві власності на квартиру.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що задовольняючи вказаний позов, суд виходив з того, що право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 виникло на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2010 року у справі №2-276/10, яким суд визнав незаконним та скасував розпорядження №22 від 14 березня 1995 року відділу приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної державної адміністрації про передачу у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та визнав незаконним та скасував свідоцтво про право власності на дану квартиру, видане на ім`я ОСОБА_1 , відновив дію свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 №358 від 28 грудня 1993 року, видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, після набрання рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року у справі №293/88/14-ц чинності, в судовому засіданні Черняхівського районного суду 17.01.2018 року під час ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 у справі №293/14/17 за позовом ОСОБА_1 до відділу економічного розвитку і торгівлі Черняхівської районної державної адміністрації про визнання житла комунальною власністю були виявлені наступні істотні для справи обставини, що не були встановлені Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області під час розгляду справи №293/88/14-ц та не були відомі заявнику, а саме: в книзі реєстрації свідоцтв в графі реєстраційний номер за розпорядженням №22, яке було скасовано Черняхівським районним судом значиться зовсім інше прізвище власника та зазначена інша адреса.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки не відповідає вимогам ЦПК України, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що подача зустрічного позову у даній справі про визначення часток сторін у праві власності на квартиру була зумовлена тим, що йому на той час не була відома обставинна, яка підвереджувала чинність свідоцтва №22 від 14.03.1995 року про право власності лише ОСОБА_1 на спірну квартиру, а також ту обставину, що він є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 .

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон та дотримався процедури розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представники доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2010 року по справі №2-276/10, яке залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Житомирської області від 08.09.2010 року та Верховного суду України від 30.12.2010 року, позов ОСОБА_2 до відділу приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної державної адміністрації (управління економіки Черняхівської РДА) та ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано розпорядження №22 від 14 березня 1995 року відділу приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної державної адміністрації та свідоцтво про право власності № 22 від 14 березня 1995 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 Відновлено дію свідоцтва про право власності № 358 від 28.12.1993 року на вказану квартиру, виданого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року у справі №293/88/14-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2017 року в оскаржуваній частині залишено без змін, в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири спільною частковою власністю було відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток квартири задоволено частково. Вирішено визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у даній цивільній справі №293/88/14-ц було визнання квартири АДРЕСА_1 спільною частковою власністю колишнього подружжя та визначення розміру часток кожного з них у праві власності на квартиру. Таким чином, обставини на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України для справи №293/88/14-ц, оскільки вони не входять до предмету доказування в даній справі та не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»(пункти 3, 4, 5, 6), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні заяви дотримався зазначених норм цивільного процесуального закону, які регулюють питання перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та надав належну правову оцінку доводам заявника.

Таким чином, залишаючи заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини, на які посилається заявник, не є новоявленими обставинами в розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України для справи № 293/88/14-ц через те, що вони не входять до предмета доказування у даній справі та не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки сторін, оскільки стосуються обставин справи №2-276/10 про передачу спірної квартири у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у перегляді рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: