Справа № 209/3275/19
Провадження № 2/209/1498/19
19 грудня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі: секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності позивачка та відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов відносно стягнення коштів за неналежне виконання договірних зобов`язань підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 04 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 , який є фізичною особою - підприємцем, як продавець, та позивач ОСОБА_1 , як покупець, уклали договір № SV/SP № 0036 (а.с. 15), згідно якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача товар в асортименті та в кількості, встановлених договором, а позивач зобов`язалася прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, визначену договором. Пунктом 1.2 договору було передбачено, що асортимент, кількість і ціна товару та загальна сума угоди визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною договору. Як зазначено у специфікації до вказаного договору (а.с. 16), відповідач зобов`язався передати позивачу пластикове вікно із підвіконням визначених розмірів за узгодженою ціною в сумі 5254,00 грн.
Згідно п. 3.5 договору відповідач зобов`язався передати позивачці товар належної якості та в обумовленому асортименті не пізніше 31 робочого дня, забезпечити відвантаження і доставку товару за адресою покупця після оплати вартості товару.
На виконання умов договору позивачка при його укладенні передала відповідачу грошові кошти в сумі 5254,00 грн.
Як зазначила позичка у своєму позові, 21 червня 2019 року ОСОБА_2 доставив вікно за адресою позивачки, але при встановленні вікна виявилося, що доставлене відповідачем вікно не відповідає визначеним розмірам, а саме ширше отвору на 7 см та вище на 8 см, і до теперішнього часу відповідач не замінив неналежну конструкцію.
Відповідач відмовився виконати заміну товару, який був доставлений позивачці не в тому, асортименті, який був передбачений договором купівлі-продажу, що підтверджується листом відповідача, який ОСОБА_2 направив позивачці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). У цьому листі відповідач підтвердив те, що 04 травня 2019 року між ним та позивачкою було укладено договір № SV/SP № 0036 на організацію виконання робіт по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій на загальну суму 5254,00 грн., замовлення доставлено на адресу покупця 21 червня 2018 року, від встановлення металоконструкції замовник відмовився. Згідно повідомлення замовника замовлена конструкція не підходить. Виконати заміну виконавець відмовився, оскільки конструкція повністю відповідає замовленню. Для усунення конфлікту дилер заводу «Стеко» в особі ФОП ОСОБА_2 запропонував допомогу шляхом направлення покупців за адресою позивачки для продажу конструкції, коли буде замовлення на аналогічну конструкцію, строк продажу гарантувати неможливо.
Таким чином, судом встановлено, що позивачка повністю розрахувалася з відповідачем за замовлений нею товар (пластикове вікно), але доставлений відповідачем товар (вікно) не відповідав асортименту замовлення (розмірам), що унеможливило встановлення вікна, а замінити товар на інший відповідач відмовився. Отже, суд вважає, що відповідач в порушення умов договору, поставив позивачці товар не в обумовленому договором асортименті та відмовився виконати його заміну.
Також судом встановлено, що 04 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 , який є фізичною особою - підприємцем, як виконавець, та позивач ОСОБА_1 , як замовник, уклали договір № VS/U - 0040 про виконання робіт з утеплення стін (а.с. 17), згідно якого відповідач зобов`язався після сплати 80% вартості робіт власними силами, будівельними матеріалами та технічними засобами виконати роботи по проведенню утеплення стін на об`єкті замовника за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 2.7 договору відповідач зобов`язався закупити будівельні матеріали, доставити їх на об`єкт замовника та виконати роботи на умовах попередньої сплати 80%.
За умовами договору відповідач зобов`язався виконати роботи протягом 31 робочого дня з моменту попередньої оплати робіт, але при умові сприятливих погодних умов.
Згідно п. 3.2 договору банк здійснив надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок для видачі позичальника з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 , код отримувача НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк», код банку - 305482 (а.с. 31).
Відносини між позивачем, як споживачем товарів, робіт і послуг та відповідачем, як продавцем товару, регулюється Законом України «Про захист прав споживачів» № 3682-XII від 15 грудня 1993 року (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Згідно частин 1 та 4 ст. 10 зазначеного Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно ч.1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Згідно ч.1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч.1 ст. 671 ЦК України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.
Частинами 1 та 3 ст. 672 ЦК України передбачено, що якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред`явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно п.1 ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
За договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи (ст. 870 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір купівлі - продажу № VS/SP - 0036 від 04 травня 2019 року на продаж виробу з полівініхлориду (вікно), відповідав вимогам закону, сума сплаченої позивачем вартості товару підтверджена документально, зобов`язання по договору щодо передання товару у певному співвідношенні за розмірами (в асортименті), погодженому сторонами, та вимоги позивачки про заміну товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, відповідачем не виконані.
Укладений між сторонами договір побутового підряду № VS/U - 0040 від 04 травня 2019 року про виконання робіт з утеплення стін, також відповідав вимогам закону, сума сплаченої позивачем вартості робіт підтверджена документально, зобов`язання по договору відповідачем, як підрядником (виконавцем робіт) не виконані.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Отже, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача, як у споживача, тільки за договором № VS/SP - 0036 від 04 травня 2019 року на продаж виробу з полівініхлориду (вікно) у зв`язку із шкодою, завданою внаслідок недоліків продукції, тобто товару, який відповідач поставив позивачці не в тому асортименті, який був передбачений умовами договору купівлі-продажу.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Суд вважає доведеним, що в результаті дій відповідача, який поставив позивачці товар не в тому асортименті, який погоджений сторонами при укладенні договору, ОСОБА_1 було заподіяно моральної шкоди, бо вона зазнала нервових переживань через те, що поставлене їй вікно не могло бути встановлено в квартирі, а відповідач відмовився замінити товар, тим самим примусивши позивачку, яка є людиною похилого віку, прикладати додаткових зусиль для термінового пошуку іншого вікна у зв`язку з настанням холодної погоди та витрачати додаткові грошові кошти на його придбання.
З урахуванням обставин справи, вимог розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивач була звільнена згідно частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Розірвати договір VS/SP - 0036 від 04 травня 2019 року на продаж виробу з полівініхлориду (вікно), укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Розірвати договір VS/U - 0040 від 04 травня 2019 року на виконання робіт з утеплення зовнішніх стін квартири, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.