Справа № 630/272/19
Провадження № 2/630/206/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/272/19 (провадження №2/630/206/19) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 08 серпня 1996 року Люботинським МВ УМВС України в Харківській області, права власності на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 41,30 кв.м., житловою площею 21,50 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею літ. «Б», сараєм літ. «В», вбиральнею літ. «Г», погрібом літ. «Д», огорожею 1, вигрібною ямою літ. «Я», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказувала, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності її свекру ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким все належне йому майно заповідав своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Чоловік позивача ОСОБА_4 спадщину прийняв, а інший спадкоємець ОСОБА_5 спадщину не прийняла. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач по справі ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , оскільки подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлена, так як відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Саме тому позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але її представник ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Спірним є житловий будинок, житловою площею 21,50 кв.м., загальною площею 41,30 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське БТІ» №441 від 27 грудня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради 10 квітня 1955 року.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2018 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 41,30 кв.м, житловою площею 21,50 кв.м, підсобною площею 15,30 кв.м., холодною площею 4,50 кв.м., а також літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», огорожа 1, вигрібна яма літ. «Я».

14 квітня 1990 року ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом другої Харківської державної нотаріальної контори, та відповідно до якого він заповідав свою автомашину марки Луаз-969 «М», державний номерний знак НОМЕР_3 своєму синові ОСОБА_4 , а грошовий вклад з процентами, що знаходився в державній касі № 5483/057 м. Люботина на рахунку № 5339 та житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 03 квітня 2018 року, актовий запис про смерть №188.

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , автомашини марки Луаз-969 «М», державний номерний знак НОМЕР_3 , та грошового вкладу з процентами, що знаходився в державній касі № 5483 /057 м. Люботина на рахунку НОМЕР_11 після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Так, з положень ст. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) вбачається, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державниим, кооперативним та іншим господарським організаціям.

А згідно із ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) якщо спадкоємець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка б належала спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №3063/01-16 від 26 липня 2019 року, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори 05 лютого 1997 року звернувся син спадкодавця ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на фактично прийняте спадкове майно згідно заповіту, посвідченого Другою держнотконторою Харківського району Харківської області 14 квітня 1990 року. ОСОБА_4 05 лютого 1997 року за реєстровим №3-209 Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль марки ЛУАЗ-969 «М» 1988 року випуску.

Зважаючи на те, що інший спадкоємець за заповітом - донька спадкодавця ОСОБА_7 спадщину у виді 1/2 спадкового майна після смерті свого батька ОСОБА_3 не прийняла, то її частка підлягає переданню іншому спадкоємцеві за заповітом, а саме синові спадкодавця ОСОБА_4 ..

Тому суд приходить до висновку про те, що спадщину після померлого ОСОБА_3 не тільки у виді автомобіля Луаз-969 «М», державний номерний знак НОМЕР_3 , а й загалом у виді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та грошового вкладу з процентами, що знаходився в державній касі № 5483/ 057 м. Люботина на рахунку НОМЕР_11 прийняв син спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а донька спадкодавця ОСОБА_7 спадщину не прийняла, так як до нотаріальної контори не зверталася. Однак, за життя ОСОБА_4 не встиг отримати правовстановлюючі документи на іншу частину спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження № 565951 , виданого Гиївською сільською радою Харківського району Харківської області 19 січня 1938 року.

Як вбачається із повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №2633/02-14 від 27 червня 2019 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений 27 червня 1997 року за реєстровим №3-1543, згідно якого все своє майно він заповідав дружині ОСОБА_1 , та зазначений заповіт за життя заповідача змінений або скасований не був.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 , виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 25 серпня 1998 року, актовий запис про смерть №348.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_4 спадщину є його дружина ОСОБА_1 , оскільки спадкодавець визначив її, як єдиного спадкоємця в своєму заповіті.

З повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №2633/02-14 від 27 червня 2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 .. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано. Також 31 березня 2000 року до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області звернулась дружина спадкодавця - ОСОБА_1 із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту на фактично прийняте спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_4 Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області Шевченко Г.П. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .. Крім того 31 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до відокремленого підрозділу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на зазначений в заяві житловий будинок.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_10 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 22 червня 1983 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємицею, яка прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за заповітом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 534, 549, 554 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 41,30 кв.м, житловою площею 21,50 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін