ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8080/15Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/817/1323/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 304010000
У Х В А Л А

24 грудня 2019 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Віталій Ярославович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року у справі №607/8080/15-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Просто" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Просто" (далі ТОВ "Авто-Просто") звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 15 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_4 укладено Угоду № 376496 (з Додатками № 1 та 2) з метою придбання автомобіля. Згідно вказаної Угоди 18 серпня 2012 року ОСОБА_2 отримав автомобіль ОРЕL ASTRA SEDAN 1,6 I GL, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , і зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ТОВ "Авто Просто" заборгованість за Угодою №376496 від 15 грудня 2011 року в розмірі 345356,00 грн. та 3453,56 грн. (в рівних частках по 1151 грн. з кожного) судового збору.

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 , діючи через адвоката Кметика В.Я., подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив:

1. Поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року прийнятого у справі №б07/8080/15-ц.

2. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження.

3. Скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року у справі №607/8080/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів, яким позов задоволено.

4. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за Угодою №376496 від 15 грудня 2011 року в розмірі 345 356,00 грн., - відмовити.

Вимогу про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивував тим, що ОСОБА_1 не брав участі в судових засіданнях, про ухвалення 26 липня 2016 року рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільській області йому нічого відомо не було, рішення суду йому не було вручено.

Колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Апеляційна скарга на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2016 року подана заявником 12 грудня 2019 року.

Колегія суддів враховує наступні обставини, що пов`язані з розглядом справи в судах.

ТОВ "Авто-Просто" звернулося до суду з вищевказаним позовом у квітні 2015 року.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року задоволено позов ТОВ "Авто Просто" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів.

За заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 а також ОСОБА_1 , заочне рішення від 03 грудня 2015 року скасовано та справу призначено до розгляду на 09 лютого 2016 року, а також на 07 квітня, 11 травня, 27 травня та на 26 липня 2016 року, про що учасники справи, у тому числі ОСОБА_1 повідомлялися судовими повідомленнями.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2016 року позов ТОВ "Авто Просто" до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено.

На вказане рішення представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Нужда Ф.Т. 05 серпня 2016 року подав апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Авто Просто" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Про розгляд справи в апеляційному суду ОСОБА_1 повідомлений судовим викликом, про що засвідчує його підпис на поштовому відправленні (т.1 а.с. 252).

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року касаційну скаргу ТОВ "Авто Просто" задоволено. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2016 року скасовано, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року залишено в силі.

Отже, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про стан судового провадження, 28 грудня 2015 року разом з іншими відповідачами подав заяву про перегляд заочного рішення, яке 03 грудня 2015 року було скасоване та в наступному справа розглянута судом, про що відповідач повідомлявся за адресою, яку він особисто зазначив в заяві про перегляд заочного рішення.

Неотримання ним судових повідомлень за закінченням терміну зберігання вказує на недобросовісне користування процесуальними правами, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, ОСОБА_1 не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також колегія суддів враховує і той факт, що відповідач ОСОБА_1 знав про існування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року, оскільки про його перегляд в апеляційному порядку був повідомлений 17 вересня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення ( т. 1 а.с. 252)

Проте лише 12 грудня 2019 року, тобто понад три роки з часу ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року та перегляду його в апеляційному порядку, відповідач подав апеляційну скаргу.

Доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили заявник не надав.

Суд керується тим, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 61-37352 сво18 від 06 лютого 2019 року.

Оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складання повного тесту судового рішення, а відповідач ОСОБА_1 не підтвердив наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України належними та допустимими доказами, відсутні також і посилання на наявність таких доказів, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик В.Я., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року на підставі ч. 2 ст. 358 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Віталій Ярославивич, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року у справі №607/8080/15-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Просто" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Копію ухвали направити учасникам справи.

ОСОБА_1 надіслати копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я

Шевчук Г.М.