ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2315/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.,

з участю секретаря Скромної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на транспортний засіб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого Херсонським МРЕВ ДАІ від 17.06.2003року про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу марки «Ford», модель Mondeo, 1998року випуску, об?єм двигуна 2000куб.см, шасі №1 НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 .

Згідно довіреності від 31.03.2013року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського МНО Маковецькою О.А., зареєстрованої в реєстрі за №1843, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися ( в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах йому відомих) належним йому транспортним засобом марки «Ford», модель Mondeo, 1998року випуску, об?єм двигуна 2000куб.см, шасі №1 НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3 .

11.04.2014року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про те, що продав вказане авто за 3000 доларів США, та зобов`язується надати доручення на вказаний автомобіль на першу вимогу ОСОБА_1 Передав ОСОБА_1 автомобіль, ключі та реєстраційні документи.

17.02.2016року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та /або ОСОБА_4 . розпоряджатися ( в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах йому відомих) належним ОСОБА_3 автомобілем, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом КМНО Сергієнком С.С., зареєстрованою в реєстрі за №173.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що весь час безперешкодно користувався автомобілем, як своєю власністю. Згодом зазначений автомобіль був затриманий працівниками поліції, які повідомили, що авто знаходиться в розшуку у зв?язку з винесенням ВДВС постанови про арешт.

Вважає, що такі дії є незаконними, так як порушують його право, як власника, оскільки вони з відповідачем оформили довіреність як правочин, який насправді регулював між ними правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу, за який було заплачено кошти в розмірі 3000дол.США.

Зауважив, що укладаючи довіреність, вони з ОСОБА_2 мали на увазі зовсім інший - договір купівлі-продажу, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 ОСОБА_1 вважає себе добросовісним набувачем, оскільки авто придбав за гроші, тривалий час користувався автомобілем, власник автомобіля ніколи претензій до нього не висував.

Однак, ОСОБА_1 , як виявилось, не може не користуватися, не володіти автомобілем, за які заплатив гроші, а також не може зареєструвати його на своє ім?я.

Тому ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду та просить визнати довіреність від 17.02.2016року удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу та застосувати правила щодо правочину договору купівлі-продажу; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, зняти арешт та припинити розшук.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа в судове засідання не з?явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі третьої особи.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого Херсонським МРЕВ ДАІ від 17.06.2003року про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу марки «Ford», модель Mondeo, 1998року випуску, об?єм двигуна 2000куб.см, шасі №1 НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 .

Згідно довіреності від 31.03.2013року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського МНО Маковецькою О.А., зареєстрованої в реєстрі за №1843, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися ( в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах йому відомих) належним йому транспортним засобом марки «Ford», модель Mondeo, 1998року випуску, об?єм двигуна 2000куб.см, шасі №1 НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3 .

11.04.2014року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про те, що продав вказане авто за 3000 доларів США, та зобов`язується надати доручення на вказаний автомобіль на першу вимогу ОСОБА_1

17.02.2016року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та /або ОСОБА_4 . розпоряджатися ( в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах йому відомих) належним ОСОБА_3 автомобілем, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом КМНО Сергієнком С.С., зареєстрованою в реєстрі за №173.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як вбачається із п. 5 Постанови ПВССУ № 5 від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що право власності на спірний транспортний засіб зареєстровано у встановленому законом порядку за третьою особою - ОСОБА_3 ..

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху».

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у департаменті державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля.

Крім того, суд приймає до уваги те, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

До цього часу вищезазначена процедура не була виконана позивачем, не був знятий з реєстрації або перереєстрований на нового власника спірний транспортний засіб у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС або через центр надання адміністративних послуг, утворений відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги" та не отриманий технічний паспорт на нього на ім?я позивача.

Також, суд вважає, що правочин між позивачем та відповідачем, які позивач вважає як договір купівлі продажу, - не є укладеним, оскільки його сторонами протягом десяти діб після придбання (одержання) не перереєстрований вищезазначений транспортний засіб у встановленому п.п. 7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" порядку.

Суду належними та допустимими доказами не доведена поважність причин не вчинення відповідних дій.

Більш того, всупереч забороні викладеній у п. 7 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, позивач експлуатував транспортний засіб, що не перереєстрований у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС, а відтак зазначений договір на цей час не породжує будь яких наслідків, а тому відсутні підстави для задоволення зазначеного позову.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, а також суть позовних вимог, за межі яких суд позбавлений можливості вийти, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в зв?язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 202, 208, 209, 328, 392 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: