Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 753/22402/14-ц

провадження № 61-32080св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариство «Родовід Банк» на рішення Апеляційного суду м. Києва

від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк відкриває ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 000 доларів США, строком до 30 березня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних. Кредитні кошти були надані на купівлю автомобіля, який в подальшому було передано банку під заставу з метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 30 березня 2007 року та, як наслідок, наявної заборгованості, 02 квітня 2010 року було вчинено виконавчий напис на суму 21 864,68 доларів США та 7 525 грн 12 коп., на підставі якого виконавчою службою у ОСОБА_1 було вилучено заставний автомобіль, який надалі було реалізовано з прилюдних торгів, а отримані кошти від реалізації частково погасили заборгованість на суму 34 842 грн 73 коп., проте станом на 12 березня 2015 року за останньою наявна заборгованість у розмірі 16 266,57 доларів США, 483 589 грн 01 коп. пені та нарахованих відсотків, яку необхідно стягнути в судовому порядку.

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог,

ПАТ «Родовід Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2007 року у розмірі 16 266,57 доларів США, 483 589 грн 01 коп. пені та нарахованих відсотків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у складі судді Колесника О. М. позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 16 266,57 доларів США та

483 589 грн 01 коп. у рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 березня 2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника. При цьому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки у квітні 2013 року відбулась реалізація автомобіля і банк отримав кошти, що свідчить про те, що кошти за цим кредитним договором вносились на рахунок банку після дати останнього платежу, а позов був пред`явлений до суду 12 травня 2014 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2007 року у розмірі 16 266,57 доларів США, пеню за прострочення кредиту у розмірі 73 430 грн 29 коп., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 273 грн 27 коп.; 3 % річних за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі

62 164 грн 97 коп.; 3 % річних за прострочення сплати за обслуговування у розмірі 791 грн 23 коп.; інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування у розмірі 1 076 грн 53 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 10 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що 02 квітня 2010 року банк достроково розірвав кредитний договір, останній платіж відповідачкою був здійснений 18 лютого 2011 року, а з 19 лютого 2011 року почався перебіг позовної давності. Крім того, банк фактично змінив строк виконання основного зобов`язання, оскільки просив звернути стягнення в рахунок погашення всієї суми заборгованості.

При цьому суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими доводи банку про наявність у відповідачки заборгованості перед банком, позивач мав звернутися до суду з позовом до 19 лютого 2014 року, однак звернувся

14 травня 2014 року, а тому спливла позовна давність, про застосування якої було заявлено відповідачем у справі до ухвалення судового рішення.

Також колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що позивачем в ході розгляду справи не доведено, що відповідачка була присутня під час здійснення виконавчих дій щодо оцінки та реалізації спірного автомобіля, а також не надано доказів (підтверджень) згоди відповідачки на реалізацію автомобіля, а тому визнав висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до позовних вимог позовної давності необґрунтованими.

Отже, колегію суддів враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16, згідно з якою для переривання позовної давності потрібні особисті дії боржника (частина перша статті 264 ЦК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року справу за позовом

ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності не відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах

від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 16 квітня 2014 року у справі № 6-24цс14, від 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14, про те, що перебіг трирічної позовної давності, починається після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто після закінчення строку для повернення кредиту в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ «Родовід Банк», у якому вона просила залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін. При цьому визнала наявність у неї заборгованості, тобто обґрунтованість позову, з яким банк звернувся після спливу позовної давності.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 березня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 000 доларів США, строком до 30 березня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних. Кредитні кошти були надані на купівлю автомобіля, який в подальшому було передано банку під заставу з метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору

(а. с. 14-18, т. 1).

02 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О. було вчинено виконавчий напис на суму

21 864,68 доларів США та 7 525 грн 12 коп., на підставі якого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 180 802 грн 71 коп. на користь

ПАТ «Родовід Банк» (а. с. 91, 120, 122, т. 1).

27 березня 2012 року державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника (а. с. 125, 127, т. 1).

06 серпня 2012 року державним виконавцем складено акт про опис та арешт автомобіля, що належить ОСОБА_1 (а. с. 129-130, т. 1)

10 квітня 2013 року під час проведення аукціону з реалізації рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , було продано вказаний автомобіль, а отримані внаслідок реалізації кошти у розмірі 34 842 грн 73 коп. перераховано на рахунок банку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 173, т. 1).

Заборгованість ОСОБА_1 перед банком не була повністю погашена, і станом на 12 березня 2015 року вона становила 16 266,57 доларів США та

483 589 грн 01 коп., і складається із: заборгованості за кредитом за

відсоткам у розмірі 16 266,57 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і процентами у розмірі 414 281 грн 38 коп., пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту у розмірі

5 274 грн 89 коп., 3 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 62 164 грн 97 коп., 3 % річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 791 грн 23 коп., інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1 076 грн 53 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30 березня 2014 року.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника у розмірі 16 266,57 доларів США,

3 % річних за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 62 164 грн 97 коп. (відповідно до вимог статті 625 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції зробив неправильний висновок про те, що останній добровільний платіж відповідачкою було здійснено 18 лютого 2011 року, а з 19 лютого 2011 року почався перебіг строку позовної давності, оскільки строк дії вказаного кредитного договору закінчився 30 березня

2014 року, тому саме з цього періоду почався перебіг позовної давності.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та 3 % річних підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції у цій частині. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариство «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 266,57 доларів США та трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 62 164 грн

97 коп. скасувати та залишити в силі у цій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року.

В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович