Справа № 456/4030/18
Провадження № 2/456/381/2019
РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі № 7842 від 14.08.2017 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 7842. Даним виконавчим написом стягуються грошові кошти у сумі 506599,57 грн. з позивача ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором № 239291 CRED від 17.07.2008 року укладений між позивачем та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: 3 595,23 доларів США - залишок заборгованості за кредитом ; 14 631,64 долар США залишок заборгованості за відсотками; 9,48 доларів США - штраф (фіксована частина); 861,34 долар США - штраф (відсоток від суми заборгованості), що всього становить 19097,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.05.2017 року становить 503599,57 грн; витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Всього, в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису, становить 506599,57 грн. Позивач вказує, що між ним та відповідачем дійсно 17.08.2008 року було укладено кредитний договір № 239291 CRED. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору строк повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно графіку погашення кредиту і відсотків, але не пізніше 15.01.2010 року. Зазначений кредитний договір укладено в простій письмовій формі, нотаріально такий не посвідчувався. Пунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаною постановою затверджено зміни, що вносяться до Переліку, зокрема, відповідно п. 2 постанови «доповнено Перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 Постанови. Таким чином, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису 14.08.2017 року застосуванню підлягав Перелік у відповідній редакції, за винятком тих положень, які визнані судом незаконними та нечинними. Отже, Перелік, у відповідній редакції, після скасування судом розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями», взагалі не передбачено права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, тим паче який не є нотаріально посвідченим.Крім того, частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1.4 кредитного договору №239291 - СRED строк повернення кредиту повернути не пізніше 15.01.2010 року. Таким чином, днем виникнення права вимоги у відповідача є 16 січня 2010 року, і станом на день вчинення виконавчого напису 14.08.2017 року трирічний строк, визначений ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для вчинення виконавчого напису минув.

Позивач в судове засідання не з'явилися, однак, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, а також подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була опублікована в Офіційному віснику України від 21.03.2017 року 2017р., № 23, стор.156. Тобто, постанову суду було виконано Кабінетом Міністрів України. Отже, на день вчинення виконавчого напису, а саме 14.08.2017 року, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» набрала законної сили. ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, не мала права вчиняти виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим, що вбачається із позиції ВСУ від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15. Відповідач завів в оману суд відносно строку позовної давності та строку, що нотаріус вправі вчиняти виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат»). Це обумовлено тим, що днем виникнення права вимоги у відповідача до позивача є 16.01.2010 року, і станом на день вчинення виконавчого напису 14.08.2017 року, трирічний строк визначений ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат» для вчинення виконавчого напису минув. Нотаріус не вправі вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не було нотаріально посвідчено, а також те, що нотаріус не вправі був вчиняти виконавчого напису зі спливом строку визначеного ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Строк повернення кредиту не пізніше 15.01.2010 року. Тобто, пройшло сім років і три місяці з моменту, коли закінчився строк повернення кредиту і банк з того часу нарахував 14 631,64 доларів США процентів, з якою позивач категорично не погоджується, адже після закінчення строку дії кредитного договору банк не вправі нараховувати відсотки, що власне і свідчить про спірність заборгованості, на яку вчинено виконавчий напис.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі , а також заперечив проти позову та пояснив, що на день вчинення виконавчого напису, а саме 14.08.2017 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року, вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 836/20084/14 до закінчення касаційного розгляду зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року на яку позивач посилається у позовній заяві, обґрунтовуючи позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Інструкції порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безпідставність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України та ч.ч.5,6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також, зазначає, що жодна норма права не передбачає застосування строку позовної давності нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, то у даній справі позивач не вправі порушувати питання спливу строку позовної давності, тим більше будучи при цьому у процесуальному статусі позивача. Позивачем не надано доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом були на розгляді в судах будь-які спори щодо суми заборгованості по даних зобовязаннях. Позивач так і не довів наявності порушеного свого права, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір 239291- CRED на отримання кредиту у розмірі 3800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно п.1.4 вищевказаного договору строк повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно графіку погашення кредиту і відсотків, але не пізніше 15.01.2010 року.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 14.08.2017 року вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7842, яким запропоновано стягнути 506599,57 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором №239291- CRED від 17.07.2008 року укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» та запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок №3111 в ПАТ «Приватбанк» в розмірі: 3 595,23 доларів США залишок заборгованості за кредитом; 14631,64 долар США залишок заборгованості за відсотками; 9,48 долар США штраф (фіксована частина); 861,34 долар США штраф (відсоток від суми заборгованості), а всього становить 19097,69 долар США, що за курсом НБУ станом на 22.05.2017 року становить 503599,57 грн. Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн., а всього разом 506599,57 грн. Строк, за який провадиться стягнення вісім років десять місяців пять днів, а саме з 17.07.2008 року по 22.05.2017 року.

Із інформації з Єдиного реєстру боржників із запису 2 вбачається, що в Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває на виконанні документ виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення коштів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер виконавчого провадження 54970925.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Із постанови Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року вбачається, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов'язання (аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду №310/9293/15ц від 23.01.2018).

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також стягувачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14 серпня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округуОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі № 7842.

Стягнути з Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_6