РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/434/19

Провадження № 22-ц/4815/1177/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ПАТ «Страхова компанія "Країна" ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року, ухвалене в складі судді Галінської В.В., у справі № 569/434/19,

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Страхова компанія "Країна" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 112085,98 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом - автомобілем Фіат Дукат р.н. НОМЕР_1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, чим створив небезпеку для його автомобіля "Хюндай Санта Фе", р.н. НОМЕР_2 , допустивши із ним зіткнення. Внаслідок даної ДТП він, як водій автомобіля "Хюндай Санта Фе" отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль був пошкоджений. Автомобіль "Фіат Дукат" р.н. НОМЕР_1 був застрахований в ПАТ "СК "Країна".

05 березня 2018 року ТОВ "Юридична компанія "Відшкодування" в інтересах ОСОБА_1 подало до ПАТ "Страхова компанія «Країна» заяву про виплату страхового відшкодування. Листом від 14 листопада 2018 року №10369 заявнику відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Вважає відмову необґрунтованою, безпідставною та такою, що грубо порушує його права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Просив про задоволення позову.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 112 085,98 грн. страхового відшкодування та в дохід держави 1120,85 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що доказів неправомірного заволодіння ОСОБА_2 транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди судом не встановлено. Відтак, позивач має право на отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому 32.2 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" у розмірі ліміту відповідальності.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Покликається на те, що пошкоджений транспортний засіб належний позивачу, є фізично знищеним, проте суд не застосував вимоги ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо розрахунку розміру страхового відшкодування.

Зазначає, що судом не було застосовано ст.12.1 Закону, страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка за полісом № АМ/1867522 становить 500 грн. Вказує, що суд дійшов неправильного висновку щодо наявності страхового випадку, оскільки документи на транспортний засіб не передавалися водію, тому цивільно-правова відповідальність не наступила.

Не погоджується з висновком суду, що неправомірність володіння ТЗ, який спричинив ДТП, не встановлена та не доведена, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом - автомобілем "Фіат Дукато" р.н. НОМЕР_1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, чим допустивши зіткнення із автомобілем "Хюндай Санта Фе", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної ДТП автомобіль "Хюндай Санта Фе" отримав механічні пошкодження а водій ОСОБА_1 тілесні ушкодження та перебував на лікуванні.

Згідно полісу №АМ/1867522 між власником автомобіля "Фіат Дукато" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «Країна» 14.10.2017 укладено договір про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб становить 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.

10 листопада 2017 року ОСОБА_3 повідомив ПАТ "СК "Країна" про дорожньо-транспортну пригоду та страховий випадок який стався 08 листопада 2017 року на автодорозі Київ-Харків за участю автомобіля "Фіат Дукато" р.н. НОМЕР_1 та "Хюндай Санта", р.н. НОМЕР_2 (а.с 91,92).

Постановою прокуратури Полтавської області від 28 грудня 2017 року кримінальне провадження №000483 від 09 листопада 2017 року за підозрою ОСОБА_2 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за ч.1 ст.286 КК України, - закрито з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного (а.с.9-14).

05 березня 2018 року ТОВ "Юридична компанія "Відшкодування" в інтересах ОСОБА_1 подало до ПАТ "СК "Країна" заяву про виплату страхового відшкодування.(а.с.15).

Листом від 14 листопада 2018 року №10369 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 , посилаючись на п. 1.4., п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 2.1, п. 2.2 Правил дорожнього руху України. (а.с. 47).

Відповідно до висновку №058 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля "HYUNDAI Santa FE" реєстраційний номер НОМЕР_2 від 26.01.18р. матеріальний збиток, завданий власникові HYUNDAI Santa FE в результаті його пошкодження при ДТП складає 510 631,55 грн. Автомобіль є фізично знищеним і відновлювати його є економічно недоцільно. (а.с.34-52).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно п.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 1 033 456,10 грн., ринкова вартість автомобіля станом на момент його пошкодження складає 510 631.55 грн. у зв`язку з чим, експерт Капатаєв Ю.О. дійшов висновку, що в даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль економічно недоцільно, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.34-52)

Виходячи із приписів Закону, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду про відшкодування збитків заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 100000 грн. ліміту відповідальності не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

При вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля апеляційним судом неодноразово у судове засідання викликався позивач та його представник, а також ухвалою від 07 листопада 2019 року запропоновано сторонам надати апеляційному суду докази щодо вартості пошкодженого автомобіля після ДТП. (а.с.193) Проте, ні позивач ні його представник у судове засідання не з`являлись і такі докази сторони суду не надали.

Таким чином, у зв`язку із ненаданням позивачем належних доказів ринкової вартості пошкодженого КТЗ після ДТП, у суду відсутні можливості визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних у матеріалах справи доказах .

Разом з тим, Апеляційний суд погоджується із висновками суду щодо наявності обов`язку відповідача відшкодувати потерпілому витрати пов`язані з тимчасовою втратою працездатності та моральну шкоду відповідно до Закону № 1961-IV.

Крім того, будь-які належні та достатні докази неправомірного володіння (керування) транспортним засобом винною особою ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що у відповідності до п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову у стягненні із відповідача матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ПАТ «СК Країна» сплачено 1621,29 грн, судового збору, які підлягають компенсації на користь відповідача за рахунок держави пропорційно задоволеним вимогам з врахуванням положень ч.10 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року в частині стягнення 100 000 грн. страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля та судового збору скасувати.

В задоволенні позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 100000 грн. відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Компенсувати за рахунок держави ПАТ «Страхова компанія «Країна» судовий збір в сумі 1378,94 грн. за перегляд справи судом першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий суддя :

Судді :