Справа № 361/3384/19
Провадження № 2/361/2485/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Сарбєй А.С., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 85 775,02грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 428,87грн., пеню у розмірі 6471,90 грн., 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання в розмірі 542,85 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 25.11.2018р. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , та рухаючись по автодорозі Київ-Літочки-Кіпті в напрямку с.Зазим`я Броварського району Київської області, не врахував дорожню обстановку, не зміг проконтролювати рух транспортного засобу та допустив його рух боковим юзом, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем марки «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. Пасажиром в автомобілі «LEXUS NX 300 H», д. н. з. НОМЕР_2 , у момент зіткнення була малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника автомобіля «ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Галицька», позивач звернулася до відповідача із повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, станом на 13.05.2019р. позивачу не надано жодної підтвердженої доказами відповіді стосовно розгляду вищевказаної заяви та не здійснено виплату страхового відшкодування.

Відповідач ПрАТ "Страхова компанія "Галицька", в поданому до суду відзиві позов визнала частково, мотивуючи наступним: за заявою ПрАТ СК "Галицька" 27.11.2018 р. проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «LEXUS NX 300 H», д. н. з. НОМЕР_2 , огляд проведено в присутності водія ОСОБА_4 , про що складено відповідний протокол огляду; водій підписав даний протокол без будь-яких зауважень і в ньому вказано деталі, що не були пошкоджені на момент ДТП і ці пошкодження не мають відношення до страхового випадку; згідно ремонтної калькуляції з визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ «Lexus NX300H», державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням ПДВ та значення коефіцієнту фізичного зносу складових в розмірі 0,0%, які підлягають заміні, складає 31 801, 33грн. згідно наданого позивачем рахунку, вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 85775,02грн. Даний рахунок суперечить протоколу огляду від 27.11.2019р., погодженого ОСОБА_4 ; зокрема, в протоколі огляду вказано, що на колісному диску є подряпини і він підлягає фарбуванню, проте в рахунку вказано про його заміну, і вартість диску складає 17943,23грн.; вказаний рахунок не може слугувати належно оціненою шкодою, завданою власнику автомобіля «Lexus NX300H» відповідно до приписів п. 31.1 ст. 31 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи; згідно страхового полісу, яким була застрахована шкода третім особам, франшиза визначена в розмірі 510 грн. і має бути врахована при остаточному розрахунку суми страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль; вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не заподіяну шкоду здоров,ю та життю, тому не передбачено відшкодування моральної шкоди у даному випадку страховиком. У відзиві відповідач визнав свої зобов`язання, передбачені Законом № 1961-ІУ щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 31291,33грн.: 31801,33грн. (шкода, визначена оцінювачем) мінус 510,00грн. (франшиза, визначена договором). Також відповідач погоджується з тим, що ним прострочено виплату страхового відшкодування, а тому визнав, що з нього підлягає стягненню пеня, але в розмірі 2991,08грн. (обчислена з розміру простроченого зобов`язання).

У відповіді на відзив позивач не погодився з викладеними у відзиві доводами відповідача, не погодився з долученою до відзиву ремонтною калькуляцією, виконаною на замовлення страхової компанії, оскільки вважає, що відповідачем на обґрунтування даної калькуляції не додано до відзиву звіту про оцінку майна, і дана сума явно занижена у порівняння з дійсним розміром шкоди і вартістю необхідного відновлювального ремонту. Також не погоджується з доводами відповідача, що у складеному на замовлення страховика протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу, зазначені пошкодження, які не стосуються конкретного ДТП, оскільки в даному протоколі графа "пошкодження, не пов?язані з аварією" будь-які відомості відсутні. Також вказує, що ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн, а тому покриває всю суму належного до виплати страхового відшкодування - 85 775,02грн. З приводу моральної шкоди послався на те, що внаслідок ДТП позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях і моральному напруженні, не тільки через знаходження в автомобілі під час зіткнення її малолітньої доньки та через ушкодження транспортного засобу, а й через продовжуване невиконання відповідачем свого обов`язку з виплати належного страхового відшкодування, що в сукупності призводить до порушення нормальних життєвих зв?язків, перешкоджає продовженню її активного громадського життя.

З?ясувавши думку сторін, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини:

З повідомлення про ДТП від 27.11.2018р. встановлено, що 25.11.2018р. о 13-35 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , та рухаючись по автодорозі Київ-Літочки-Кіпті, 15 км + 27 м, в напрямку с. Зазим`я Броварського району Київської області, не врахував дорожню обстановку, не зміг проконтролювати рух транспортного засобу та допустив його рух боковим юзом, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «LEXUS NX 300 H», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зазначеної ДТП транспортний засіб «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі від 27.12.2018р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - за даним фактом ДТП - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху (п. 12.1.), що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

З рахунку на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля №СМУ00033206 від 29.11.2018р., складеного ТОВ «Саміт Моторз Україна» офіційним сервісним центром обслуговування автомобілів «Lexus», на замовлення ОСОБА_1 , загальна вартість послуг із відновлювального ремонту автомобілю «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 29.11.2018р. складала 85775,02 грн.

Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №334/06-19 від 01.07.2019р. вартості відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 становлять 89 081,77 грн.

Згідно із полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/2439255 власником транспортного засобу «ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 ; цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника вищевказаного наземного транспортного засобу, та водіїв, що керуватимуть даним т.з. , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», термін дії полісу з 30.01.2018 р. по 29.01.2019 р., ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн.

Позивач вчасно заявила про страховий випадок та звернулась до страховика відповідальності відповідача з відповідною заявою та подавши всі необхідні документи.

Відповідач визнав дану дорожньо-транспортну подію страховим випадком.

27.11.2018р. відповідачем ПрАТ СК «Галицька» складено протокол огляду ТЗ «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 : протокол складено у присутності ОСОБА_4 ; в ньому зафіксовані пошкодження даного транспортного засобу у зв?язку з ДТП 25.11.2018р., пошкодження не пов?язані з аварією не зафіксовані, протокол підписаний ОСОБА_4 та посадовою особою від страховика.

Згідно Ремонтної калькуляції № ANJ3714-11 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику від 14.03.2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_8 вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ «Lexus NX300H», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням ПДВ та значення коефіцієнту фізичного зносу складових в розмірі 0,0%, які підлягають заміні, складає 31 801, 33грн.

Даних про виплату страхового відшкодування у визначеній страховиком сумі - суду не надано, виходячи з цього суд робить висновки, що вказана сума відповідачем позивачу не виплачена і є простроченою. До того ж відповідач дану обставину визнає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст.990 ЦКУ - Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Стаття 991 ЦКУ передбачає виключні підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати, зокрема, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: зокрема 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

За змістом ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вищевказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З аналізу даних норм закону, та з наданих доказів суд дійшов таких висновків:

Факт ДТП, яка визнана страховим випадком, встановлений належними доказами;

Також встановлений факт заподіяння в ДТП шкоди майну позивача.

Таким чином, позивач має право вимагати повної відшкодування завданої шкоди.

Шкода заподіяна в наслідок протиправних дій водія ОСОБА_2 , вина якого в даній ДТП і відповідно в пошкодженні майна позивача, встановлена у судовому порядку.

Таким чином, у вказаного водія виникло деліктне зобов`язання по відшкодуванню позивачу шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна (належного позивачу автомобіля).

Власником автомобіля марки «ГАЗ 31029», державний номерний знак НОМЕР_1 , керованого під час ДТП водієм ОСОБА_2 , є ОСОБА_3 Цивільна відповідальність водія винуватця в ДТП застрахована у відповідача. Таким чином, у відповідача виникло з договору страхування зобов`язання по відшкодуванню позивачу шкоди, заподіяної водієм ОСОБА_2 , - в межах та на умовах договору страхування і визначених спеціальним законом, зокрема, в межах страхової суми (так званого ліміту) і зі зменшенням на розмір франшизи, встановлений договором страхування.

Фактично дані обставини відповідачем не оспорюються. Спір між сторонами виник з приводу визначення розміру відшкодування. При цьому суд виходить з наступних муркань:

Системний аналіз положень ст.22, 1166, 1192 ЦК України вказує на те, що позивач має право на відшкодування шкоди у повному розмірі, і така шкода визначається у розмірі - для даного випадку - вартості необхідного відновлювального ремонту.

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

У постанові Верховного Суду від 19.09.2018р. у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування. Принаймні відповідач не довів наявності такої згоди потерпілого і не надав суду належних доказів, які б окремо або у сукупності доводили правильність визначення ним розміру шкоди у сумі 31 801, 33грн. (згідно Ремонтної калькуляції № ANJ3714-11). Тому суд не погоджується з відповідачем у тому, що ним правильно визначено розмір шкоди і розмір страхового відшкодування.

Позивач надав суду рахунок на ремонт автомобіля №СМУ00033206 від 29.11.2018р., складений офіційним сервісним центром обслуговування автомобілів «Lexus», за яким вартість відновлювального ремонту автомобілю «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 29.11.2018р. складала 85775,02 грн.

У подальшому позивача надав суду Висновок №334/06-19 від 01.07.2019р. щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, згідно якого визначена вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «LEXUS NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 89 081,77грн.

Порівнюючи суми, зазначені у рахунку СТО і у наданому висновку, видно, що суми фактично не суперечать одна одній і тому взаємно підтверджують достовірність визначення вартості необхідного ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля за двома незалежними джерелами. Незначна різниця (тим більше у сторону збільшення за висновком спеціаліста) може пояснюватись, зокрема, плином часу, коливанням курсу валюти, і не вказує на те, що у наданому рахунку на проведення ремонту включені роботи чи матеріали і деталі, ремонт і заміна яких не були б пов`язані з ДТП, чи що вартість ремонту була б недобросовісно завищеною.

Виходячи з того, що позивач у позовних вимогах просив стягнути суму за рахунком (на надання послуг по ремонту), і дана сума є меншою, ніж визначена спеціалістом у наданому висновку (про вартість збитків), і що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то суд для розрахунку шкоди бере саме цю (меншу) суму (яка не суперечить висновку спеціаліста).

Згідно Висновку, і дана обставина визнається відповідачем, - слід брати коефіцієнт зносу 0%. Тому підстав для зменшення розміру збитків з урахуванням зносу у даному випадку нема.

Разом з тим, суд погоджується з відповідачем у тому, що відсутні підстави для відшкодування вартості диску колісного. При цьому суд бере до уваги наступне:

У наданому рахунку на ремонт автомобіля і в ремонтній калькуляції вказано на заміну диску колісного вартістю 17943,23грн. Натомість в протоколі огляду, підписаному водієм Бочковським (якого можна вважати представником позивача у відносинах з страховою компанією при огляді пошкодженого автомобіля) - зазначено, що колісний диск має подряпини і він підлягає фарбуванню.- і представник власника автомобіля з таким описом пошкоджень погодився, принаймні протокол огляду не містить зауважень з цього приводу.

Позивач не надав суду належних та достовірних доказів наявності такого пошкодження диску, який би вимагав його заміни чи іншого ремонту, ніж фарбування, і не довів необхідності заміни даного колісного диску, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування вартості колісного диску в сумі 17 943,23грн. (згідно ремонтної калькуляції і рахунку на послуги по ремонту); дана сума має бути замінена на вартість фарбування, яка складає 319,05грн.

Таким чином, сума шкоди, що підлягає відшкодуванню, розраховується у такий спосіб: вартість ремонту за рахунком мінус вартість диску за рахунком плюс вартість фарби для диску згідно ремонтної калькуляції від 14.03.2019р.: 85775,02грн. - 17943,23грн. + 319,05грн. = 68150,84.

Від даної суми слід відняти розмір франшизи 510,00грн. (передбачено договором страхування), яку має сплатити безпосередньо винуватець і заподіював шкоди, оскільки шкода в даній частині не покривається страховою виплатою за умовами договору, а позовних вимог до водія позивач в даній справі не пред`явив. Таким чином сума, що підлягає виплаті страховиком за даним страховим випадком позивачу, становить 67640,84грн.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, то суд зазначає наступне:

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст. 11, ст.509 ЦК України та п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» виникло зобов`язання сплатити на користь Позивача суму страхового відшкодування. Тобто, має місце правовідношення, в якому ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» (боржник) зобов`язано вчинити на користь ОСОБА_1 (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно з пунктами 36.1.-36.2. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після розгляду страховиком наданих йому документів про дорожньо-транспортну пригоду, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов?язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно ст.36.5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожний прострочений день виплати страхового відшкодування з вини МТСБУ або страховика особі, що має право на отримання таких відшкодувань, має сплачуватися пеня у розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня.

За даними приписами закону страховик був зобов`язаний виплатити потерпілому страхове відшкодування протягом 90 днів з дня отримання відповідної заяви, тобто до 25.02.2019р.

Зобов`язання по сплаті суми страхового відшкодування, яке за змістом правовідношення є грошовим, відповідачем у встановлений строк не виконано.

Таким чином, починаючи з 26.02.2019р. дане грошове зобов?язання вважається простроченим, і є законні підстави для покладення на страховика (відповідача) зобов`язання по сплаті позивачу пені за вказаний позивачем період з 26.02.2019р. до 14.05.2019р., яка становить 5233,30грн. (розрахунок за подвійною обліковою ставкою НБУ, з урахуванням строку прострочення і простроченої суми 67640,84грн.).

Крім того, підлягають застосуванню положення ч.2 ст.625 ЦПК України щодо виплати страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, - в сумі 1 636,89грн. (виходячи з розміру простроченої суми, періоду прострочення з 26.02.2019р. до 14.05.2019р., і індексів інфляції за період прострочення). За проведених розрахунком інфляційні втрати становлять 1 636,89грн. Разом з тим, позивач у позовній заяві просить стягнути інфляційні втрати (названі ним як інфляційне збільшення) в сумі 428,87грн. Враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то стягненню у якості інфляційних втрат підлягає сума, вказана у позові - 428,87грн.

Також за ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача 3% річних від простроченої суми 67640,84грн. (нараховані за весь вказаний період прострочення з 26.02.2019р. до 14.05.2019р.), що становить 439,20грн.

Таким чином, крім страхового відшкодування в сумі 67640,84грн, стягненню з відповідача підлягає інфляційне збільшення вказаної суми відшкодування у розмірі 428,87грн. (інфляційні втрати за ч.2 ст.625 ЦК України), три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 439,20грн. (за ч.2 ст.625 ЦК України), а також пеня в сумі 5233,30грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного:

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч.2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Тому безспірним є право позивача на відшкодування йому моральної шкоди, яка заподіяна винними діями водія разом з заподіянням матеріальної шкоди.

Разом з тим, Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і договором страхування цивільно-правової відповідальності у даному випадку передбачені конкретні випадки, в яких на страховика покладається обов`язок відшкодувати моральну шкоду: це моральна шкода, заподіяна внаслідок заподіяння шкоди життю та/або здоров,ю потерпілого (ст.26-1 закону п.1 ст.22 ЦКУ).

Таким чином, законних підстав для покладення на відповідача (страховика) обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої в даній ДТП моральної шкоди нема. Позовних вимог до заподіювача шкоди в даній справі позивач не заявив. Позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позов задовольняється частково, стягненню з відповідача підлягають судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 86%, судового збору сплачено 942,20грн., тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати в розмірі 86% - в сумі 810,29грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1192, 979, 990-991 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 611,625 ЦК України, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 67640,84грн., пеню 5233,30грн., інфляційні втрати 428,87грн., три відсотки річних 439,20грн., всього 73742,21грн., а також судові витрати 810,29грн., всього стягнути 74552,50грн. (сімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві гривні 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення виготовлено 21.12.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова