Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/3204/16-ц
Провадження № 6/711/210/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

за участю представника

заявника адвоката Вдовиченка Ю.В.

державного виконавця Расторгуєва С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016р. у справі №711/3204/16-ц частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягнуто з боржника на користь стягувача заборгованість за договором від 26.12.2007р. в розмірі 38560,44 доларів США та 20993,64грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати - судовий збір в розмірі 15515,51грн.

На підставі цього рішення суду видано виконавчі листи. За інформацією АТ «УкрСиббанк» від 15.05.2019р. №55-5-04/30-101 прийнято рішення про анулювання боргу ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором в сумі 30314,93 доларів США, боргу з процентів в сумі 14871,14 доларів США та штрафних санкцій в сумі 28635,36грн. Крім того, АТ «УкрСиббанк» заявою від 17.05.2019р., адресованою приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., просило зняти заборону на відчуження та припинити іпотеку нерухомого майна у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за цим кредитним договором від 26.12.2007 року.

Таким чином, обов`язок ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за рішенням суду від 26.10.2016 року відсутній повністю у зв`язку з його припиненням, а тому виконавчі листи, видані 28.11.2016р. на підставі судового рішення, мають бути визнані судом такими, що не підлягають виконанню.

Посилаючись на ст. 432 ЦПК України, заявник просить суд визнати виконавчі листи, видані 28.11.2016 року на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016р. у справі №711/3204/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 38560,44 доларів США та 20993,64грн., а також боргу в сумі 15515,51грн. такими, що не підлягають виконанню.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Вдовиченко Ю.В. просив задовольнити заяву. Зазначив, що за судовим рішенням від 26.10.2016р. Придніпровським райсудом м. Черкаси 28.11.2016р. видані два виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк», які знаходяться на виконанні у Придніпровському відділі ДВС.

У травні 2019 року банк анулював частково заборгованість боржника, частину боржник сама сплатила банку і на даний час судове рішення виконано повністю. В даному випадку мають місце матеріально-правові підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки банком прощено борг. Крім того, боржник сплатила борг за стягнутим судовим збором. ОСОБА_1 звернулася до органів ДВС щодо закриття виконавчого провадження, але відповідь відсутня. До Придніпровського відділу ДВС банк направив заяву про виконання судового рішення і закриття ВП. ОСОБА_1 не вважає, що вона виконала судове рішення добровільно до відкриття ВП. ОСОБА_1 дійшла згоди з банком - стягувачем, шляхом поступок і тому за ст. 432 ЦПК є інші підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - це припинення зобов`язання, шляхом анулювання боргу, зарахування боргу. З моменту відкриття ВП до прощення боргу ДВС не вчинив жодних дій щодо примусового виконання виконавчих документів. Тобто, судове рішення виконане не з волі органів ДВС, а за волею стягувача та боржника. На даний час ДВС хоче стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір. Щоб унеможливити безпідставне стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , вважає за необхідне задовольнити заяву.

В судовому засіданні державний виконавець Расторгуєв С.С. заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що за двома виконавчими листами 18.01.2019 року відкриті два виконавчі провадження відповідно, які об`єднані в одне зведене виконавче провадження, яке на даний час є діючим. Дійсно, 26.07.2019р. від стягувача банку до ДВС надійшов лист про те, що борг повністю погашений і просить закрити виконавче провадження. На даний час за цим виконавчим провадженням, після уточнення суми боргу - 27.05.2019р. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка як окремий виконавчий документ не виділена в окреме виконавче провадження. За виконавчим провадженням ще не винесена постанова про стягнення з боржника витрат, пов`язаних із виконанням, оскільки не визначено остаточний розмір таких витрат. Ні банк, ні боржник не повідомляли державного виконавця про те, що стягувачем прощено борг боржника і не надані відповідні платіжні документи. Підстав для задоволення заяви немає, оскільки ОСОБА_1 сплатила кошти на погашення заборгованості за виконавчими листами після відкриття виконавчих проваджень, що дає підстави для стягнення з неї виконавчого збору та витрат, пов`язаних із виконанням. Строк пред`явлення виконавчих листів визначено до 08.11.2019 року.

В судове засіданні стягувач АТ «УкрСиббанк» не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та зведеного виконавчого провадження, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити за таких підстав:

встановлено, що за заявами стягувача АТ «УкрСиббанк» від 17.01.2019 року Придніпровським відділом ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області відкриті два виконавчі провадження від 18.01.2019 року: №58113519 з виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси 28.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 38560,44 доларів США та 20993,64грн., а також №58113301 з виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси 28.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 15515,51грн.

Постановою державного виконавця від 12.06.2019р. вказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження за №58113519.

Крім того, постановою державного виконавця від 27.05.2019р. внесені зміни (доповнення) в АСВП - замість суми коштів до стягнення за ВД: 20993,64 зазначити : сума коштів до стягнення за ВД : 1006984,09грн.; замість : сума коштів (еквівалент у гривні): 20993,64 зазначити: сума коштів (еквівалент у гривні): 1006984,09, оскільки державним виконавцем невірно зазначено суму боргу, яка підлягає до стягнення.

Постановою від 27.05.2019р. стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 1000698,41грн. (стягувач Придніпровський відділ ДВС).

27.07.2019р. від стягувача АТ «УкрСиббанк» до Придніпровського відділу ДВС надійшла заява про те, що борг за рішенням суду сплачено в повному обсязі 15.05.2019 року. Крім того, стягувач просить за п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За даними листа від 15.05.2019р. №55-5-04/30-101, адресованого АТ «УкрСиббанк» боржнику ОСОБА_1 , обліковується заборгованість в сумі 53149,07 доларів США, що складає 1390532,47грн., штрафні санкції в сумі 28635,36грн., заборгованість за відшкодування понесених витрат на примусове стягнення в сумі 15630,14грн. АТ прийняло рішення про анулювання кредитної заборгованості: суми основного боргу 30314,93 доларів США, що складає 793125,72грн., суми процентів 14871,14 доларів США, що складає 389071,78грн., суми штрафних санкцій 28635,36грн.

Заявником надано до суду квитанції від 15.05.2019р. про сплату нею коштів до АТ «УкрСиббанк»: на погашення кредитної заборгованості в сумі 7963 доларів США, що складає 208334,97грн.; на погашення авансування по кредитному договору в сумі 21198,42 грн.; на погашення судових витрат в сумі 15630,14 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження підлягає закінченню, в т.ч. у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ), фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ).

Відповідно до ч.3 ст. 40 згаданого ЗУ, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як визначено у ч.9 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

За висновками постанови Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як зазначено у ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Отже, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та правочини. У контексті відносин позичальників із банками ними є кредитні договори, на підставі яких у банку виникає обов`язок видати кошти, а у позичальника повернути їх та сплатити проценти за їх користування. При цьому, судові рішення про стягнення заборгованості за кредитами не встановлюють нові цивільні відносини, а лише фіксують їх наявність на підставі відповідного договору, зобов`язують сторону, яка порушує умови договору, шляхом ухилення від виконання зобов`язань - усунути відповідні порушення, у тому числі, у примусовому порядку. Якщо зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором припиниться іншим шляхом, ніж примусовим виконанням, то це буде підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Погашення боргу можливе таким чином: добровільне виконання обов`язку боржником (поза межами органів виконавчої служби, коли кошти оплачуються напряму фінансовій установі), передання відступного, зарахування, прощення боргу.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.(ст. 599 ЦК).

Згідно із ст. 600 ЦК, зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ч.1 ст. 601ЦК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України).

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що підстав вважати, що ОСОБА_1 добровільно виконала судове рішення від 26.10.2016р., за яким ще 28.11.2016р. були видані виконавчі листи, які 17.01.2019р. звернуті до примусового виконання через органи ДВС, щодо стягнення з неї грошових коштів на користь стягувача АТ «УкрСиббанк», немає. Відповідно, враховуючи норми чинного Закону України «Про виконавче провадження», виконання здійснене за виконавчими документами у травні 2019 року, тобто після відкриття 18.01.2019 року виконавчих проваджень. Доводи заявника та його представника про те, що відбулося прощення боргу, а тому є підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, є безпідставними, оскільки частину заборгованості боржник фактично погасила, шляхом внесення грошових коштів на рахунок стягувача, а частина - була анульована банком. При цьому, стягувач не звертався до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа, а просив заявою від 26.07.2019р. закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Крім того, дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження, судом встановлено, що жодних платіжних документів, інформації до органів ДВС щодо анулювання боргу, сторонами виконавчого провадження подано не було. Також слід зазначити, що враховуючи положення ст.605 ЦК України, відсутні дані про наявність укладеної сторонами угоди про прощення боргу, що би давало підстави вважати, що зобов`язання є припиненим. До того ж, суми заборгованості, що вказані у виконавчих документах, не співпадають із сумами сплачених боржником коштів за квитанціями від 15.05.2019р. та інформацією, що викладена у листі стягувача від 15.05.2019р. на адресу ОСОБА_1 . На думку суду, заявник та його представник грунтують свої доводи на припущеннях, що не є можливим, враховуючи норми ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі. Слід також зазначити, що питання щодо правомірності дій та законності прийняття рішення державним виконавцем про стягнення із боржника за виконавчим провадженням виконавчого збору може предметом позову при зверненні до суду в порядку адміністративного судочинства. Сама по собі необхідність у визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задля досягнення мети не стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням, не ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ЦК України, ст.ст. 259, 268, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 16.12.2019 року.

Головуючий: С. М. Позарецька