ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/9049/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухваленого 27 вересня 2019 року у приміщенні суду під головуванням судді Марфіної Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що воно є управителем та надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу по АДРЕСА_1 відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010 року, укладеного з ОСББ «Раїси Окіпної, 18». Згідно зазначеного договору Товариство також є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому комплексі відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідач є власником квартири № 89 з підземним паркінгом у вказаному житловому комплексі. За договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №РО-18/89 від 30.09.2015 Товариство надає відповідачу послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 , а відповідач повинен своєчасно сплачувати такі послуги за встановленим тарифом, в строк та на умовах, що передбачені договором. За договором про надання послуг №РО-18/К-89 від 30.09.2015 Товариство також надає цілодобово 7 днів на тиждень послуги з консьєрж-сервісу, а відповідач повинен своєчасно сплачувати такі послуги за встановленим тарифом, в строк та на умовах, що передбачені договором. При цьому, з травня 2018 року відповідач не оплачує надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, а також загально будинкові витрати. Відповідно до довідки про суми заборгованості за надані послуги згідно вказаних договорів, за період з 01.05.2018 по 28.02.2019, загальна сума заборгованості станом на 25.03.2019 дорівнює 30 322,04 грн. з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції. Вказана сума складається з наступного: 20 990,79 грн. - обслуговування будинку та прибудинкової території; 6 521,52 грн. - пеня; індекс інфляції - 2 223,65 грн.; 586,08 грн. - 3% річних.

Відповідач фактично споживає послуги, однак умисно відмовляється їх оплачувати. Набуття права власності на певне майно породжує виникнення не тільки прав, а й обов`язків щодо його утримання і Правила користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків вимагають від власників квартир вчасно здійснювати оплату спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідач, як власник квартири у будинку, незалежно від місця свого фактичного проживання, повинен нести тягар утримання майна та виконувати свій цивільний обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, оплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які безперервно надаються позивачем у будинку. Відповідно до п. 2.2. договору №РО-18/89 від 30.09.2015 року споживач оплачує послуги щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, у розмірі визначеному у рахунках на оплату. П. 3.2.1. договору №РО-18/К-89 від 30.09.2015 визначає, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим договором строк.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість з оплати послуг по утриманню будинків та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції у загальному розмірі 22 319, 98 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд не прийняв до уваги його посилання, пов`язані із нарахуванням загально будинкових витрат та розміру плати за послуги консьєрж сервісу, оскільки всупереч його тверджень про безпідставність стягнення відповідних нарахувань, позивачем у своєму позові не заявлено вимог про стягнення таких оплат.

Встановлення позивачем додаткових оплат на послуги, які включені до тарифу, чинним законодавством не передбачені.

Позивачем не надано до матеріалів справи завчасного повідомлення його про підвищення тарифу про надання послуг з консьєрж-сервісу, а саме за 30 календарних днів до дати введення нових тарифів. Вважає направлення на його адресу вже нових тарифів неналежним виконанням приписів п. 2.5 договору № РО-18/К-89, оскільки за своєю суттю такі рахунки є підставою для проведення розрахунків, а не повідомленням про збільшення тарифів на надання послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Вказує, що оплата загально будинкових витрат передбачена п. 8.1.3.1. договору № РО-18/К-89 від 30.09.2015.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту ненадання послуг. Підставою для оплати загальнобудинкових витрат є ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» та Лист Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 23/4883 від 02 листопада 2010 року. Тарифи, за якими нараховуються суми для оплати житлово-комунальних послуг, затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Щодо тверджень відповідача про неповідомлення його про зміну тарифів, то наголошує на тому, що ОСОБА_1 написав заяву про направлення повідомлень та рахунків на його електронну пошту, копія якої міститься в матеріалах справи. Товариство направляло відповідачу листа про зміну тарифів, що підтверджується фото-витягом з програми автоматичного надсилання повідомлень на електронну пошту відповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем не виконуються зобов`язання по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2018 року по лютий 2019 року (включно), тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 20 990 грн 79 коп., індексу інфляції в розмірі 1 329 грн 19 коп. є обґрунтованими.

При цьому судом зазначено, що позивачем до стягнення заявлено не оплату консьєрж-сервісу, а заборгованість з обслуговування будинку та прибудинкової території, тож застосуванню підлягають положення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №РО-18/89, п. 2.4. якого передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в розмірі 0,001% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення, тому не підлягає до стягнення суми пені в розмірі 6 521,52 грн., який в порушення умов договору розрахований позивачем з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, замість 0,001% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення. Відсутні підстави вважати, що відповідачем не було здійснено оплати за утримання будинку та прибудинкової території за травень 2018 року, тож вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань за зазначений позивачем період щодо розміру оплат за травень 2018 року є безпідставним. Зарахування позивачем вказаної суми у інший період, в межах періоду стягнення заборгованості, не дає останньому підстав для стягнення індексу інфляції, оскільки вказана сума мала бути зарахована саме за травень 2018 року.

Крім того, інфляційна складова нараховувалась також за нездійснення оплати за жовтень 2018 року. Однак, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.2018 відповідачем здійснено оплату у розмірі 10 000,00 грн. Натомість позивачем вказану суму зараховано за листопад 2018 року, що є безпідставним у відповідності до умов укладених між сторонами договорів, і таким чином створено штучні підстави для виникнення можливості нарахування індексу інфляції за несплату послуг як за жовтень 2018 року, так і за травень 2018 року

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником квартири № 89 по АДРЕСА_1 .

26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого Товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі Житлового комплексу по АДРЕСА_1 та управління Неподільним та Загальним майном Житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги.

29 жовтня 2010 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, за яким на підставі рішення Загальних зборів членів ОСББ «Раїси Окіпної, 18» від 07 червня 2010 року, договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26 серпня 2010 року, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» прийнято від ТОВ «Д.І.А. Девелопмент» на свій баланс будинок по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» зазначило, що відповідач отримує від позивача послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також загальнобудинкові витрати, однак з травня 2018 року не оплачує обов`язкові платежі.

Станом на 25 березня 2019 року загальна сума заборгованості становить 30 322 грн 04 коп., яка складається із:

- 20 990 грн 79 коп. - обслуговування будинку та прибудинкової території;

- 6 521 грн 52 коп. - пеня;

- 2 223 грн 65 коп. - індекс інфляції;

- 586 грн 08 коп. - 3% річних.

Враховуючи, що відповідач фактично споживає житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, але не оплачує їх, товариство просило задовольнити позовні вимоги.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 11 жовтня 2016 року № 982, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01 червня 2018 року № 936, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 07 червня 2018 року № 962, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Будь-яких доказів, зокрема акти-претензії, що відповідач не отримувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, останній не надав.

Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із урахуванням індексу інфляції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково вважав доведеними вимоги позивача про надання послуг, колегія суддів не приймає, оскільки відповідач не надав доказів, що він не отримує надавані позивачем послуги, або відмовився від їх отримання у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано оцінка при розгляді справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: