Провадження № 2-о/185/646/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місті Павлограді Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в порядку статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження особи жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку у батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Гусельщикове Новоазовського району Донецької області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста м. Донецька.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявника в шлюбі з ОСОБА_2 , у місті Донецьку, народилась особа жіночої статі. При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області представнику заявника було відмовлено у реєстрації народження дитини, у зв`язку з тим, що нею були надані документи, видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для державної реєстрації та отримання свідоцтва про народження.

Заявник у судове засідання не з`явилась, в прохальній частині заяви просила розглянути справу за її відсутності, невідкладно призначити справу до розгляду та звернути судове рішення до виконання.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Представник заявника ОСОБА_3 зверталась з заявою про реєстрацію народження дитини, проте листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №4995-16.10-36 від 18.12.2019 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки на підтвердження факту народження нею було надано медичне свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На підтвердження факту народження дитини, заявником надано копію медичного свідоцтва, виданого медичною установою в м. Донецьку про народження у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі.

Як вбачається з копії дублікату свідоцтва про шлюб, виданого 19 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського управління юстиції у м. Донецьку, заявник перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 надав заяву в якій зазначив, що підтримує вимоги ОСОБА_1 та підтверджує факт батьківства дитини.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Оцінюючи подані заявником документи, суд виходить з того, що народження дитини є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Згідно ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

За таких обставин, застосовуючи "Намібійські винятки" до даних правовідносин, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає встановленим факт народження дитини.

Керуючись ст.ст. 293,294,315,317 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місті Павлограді Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження особи жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку у батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Гусельщикове Новоазовського району Донецької області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста м. Донецька.

Копію рішення направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації факту народження.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя М. М. Перекопський