Справа № 464/5922/18
пр.№ 2/464/433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/5922/18,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 зявився,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - зявились,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; судові витрати солідарно покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову покликається на те, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. За спірною адресою надаються послуги з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води, а також послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що підтверджено договорами. За надані послуги усі витрати несе позивач. Жодних витрат щодо управління, утримання та збереження спільного майна, та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном відповідачі не несуть, хоча зобовязані це здійснювати у відповідності до ст. ст. 355, 356, 358, 360 Цивільного кодексу України та ст. 179 ЖК УРСР. Жодних домовленостей із цього питання сторони у добровільному порядку не знайшли. З метою недопущення виникнення заборгованості, позивач особисто сплачував за комунальні послуги. Оскільки надмірний тягар утримання усього майна сторін суттєво впливає на права позивача, просить позов задовольнити.

13 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду подано заперечення до позовної заяви, яке суд розцінює як відзив, що містить заперечення на позов. Заперечив проти позовних вимог. Протягом останніх 14 років не проживає та не зареєстрований за спірною адресою, фактично не користується комунальними послугами, а тому не повинен нести витрат за житлово-комунальні послуги. Договори на отримання вищевказаних послуг укладені із позивачем. Тимчасово відсутній споживач житлово-комунальних послуг має право не сплачувати за такі послуги за період відсутності, у відповідності до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Всіма житлово-комунальними послугами користується позивач. У звязку із викладеним, просить у позові відмовити повністю.

19 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_3 на адресу суду подано відзив, який містить заперечення проти позову. На виконання судового рішення від 31.05.2016 органом державної виконавчої служби стягнуто з нього у примусовому порядку на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» витрати за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за спірною адресою за період з 0.07.2014 по 30.04.2016 у розмірі 2583,63 грн та судовий збір. Не заперечує факту, що є співвласником 1/3 частини спірної квартири, а тому у відповідності до ст. 360 ЦК України зобовязаний брати участь у витратах по утриманню, управлінню та збереженню спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Не відмовляється як співвласник майна сплачувати житлово-комунальні послуги, однак просить врахувати складене матеріальне становище та здійснити розстрочку такої заборгованості перед позивачем рівними платежами строком на 24 місяці. Разом із тим покликається, що за вказаною адресою зареєстровано громадську організацію «Допомога родинам Чорнобиля», засновником якої є позивач. Така квартира використовується під офіс для прийняття громадян та членів цієї організації, а відтак житлово-комунальні послуги необхідні для створення належних умов. 01 лютого 2019 року відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення до позовної заяви та у якій просить повністю відмовити у позові. Окрім обставин викладених у відзиві покликається на дані, що сплачує аліменти на утримання батька у розмірі 300,00 грн, щомісячно.

08 листопада 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

20 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року частину позовних вимог, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг, про стягнення з відповідачів на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» частину витрат по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 3626,98 грн з кожного, з яких: 2539,78 грн за централізоване опалення, 1087,20 грн за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги, з урахуванням ухвали суду від 04.02.2019, підтримав повністю, просить такі задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечив проти позовних вимог та просить у таких відмовити за безпідставністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка померла 18.10.2011, на праві спільної сумісної власності, частка 1/1, належала квартира АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 спадщину на ј частини квартири успадкували сторони у справі на 1/3 частку спадкового майна з ј частини квартири. Дані обставини підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.08.2012, свідоцтвом про право на спадщину за законом /арк. спр. 4, 5/.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 4 ст. 319 цього Кодексу власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливим режимом права власності є право спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 355 цього Кодексу майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Саме на праві спільної власності позивачу та відповідачу належить квартира АДРЕСА_1, що встановлено судом.

Згідно з ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у спільній частковій власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог цієї статті наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги.

Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що 01 липня 2014 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води у кватиру № 5 в будинку № 15 по вулиці Сихівська у м. Львові / арк. спр. 9-11/.

22 жовтня 2018 року між Львівським комунальним підприємством «Старий Сихів» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку № 15 квартира № 5 по вулиці Сихівська у м. Львові / арк. спр. 12, 13/.

Таким чином, факт надання зазначених послуг у квартиру АДРЕСА_2, підтверджено не лише договорами, але й не заперечувались сторонами у судовому засіданні, а тому береться судом до уваги.

Разом із тим, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 цього ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналізуючи зазначені норми права обов'язком сторін є своєчасна оплата наданих житлово-комунальних послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів.

Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

На підтвердження виконання своїх зобовязань щодо утримання вказаної квартири, зокрема внесення плати за комунальні послуги та з метою уникнення боргів, позивач здійснював оплату за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води всього у розмірі 10275,00 грн, а також з утримання будинку і споруд та прибудинкової території всього у розмірі 4419 грн, що підтверджено квитанціями / арк. спр. 6-8/.

Отже, оскільки сторони по справі є співвласниками вказаного нерухомого майна, то і витрати на його утримання мають нести спільно, відповідно до розміру частки в спільному майні. Таким чином, враховуючи, що частки співвласників є рівними, будь-яких домовленостей з цього питання між сторонами суд не встановив, а відтак оплата послуг має бути покладена на сторони у рівних частках.

Таким чином, позивачем надано розрахунок заборгованості на трьох співвласників, а відтак 10275,00 грн : 3 (три співвласники), що становить по 3425,00 грн з кожного за послуги з централізованого опалення, 4419 грн : 3 (три співвласники), що становить по 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Такий розрахунок заборгованості не оскаржувався відповідачами, адже вони повістю заперечували проти позову, а тому є чинним та приймається судом до уваги.

Беручи до уваги зазначені вище висновки, здійснивши оцінку доказів у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд прийшов переконання, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн з кожного, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а позов задовольнити повністю.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на обставини зняття з реєстрації та не проживання за спірною квартирою понад 14 років, відсутність договірних відносин щодо отримання зазначених послуг, сплата аліментів на утримання батька, суд відхиляє, адже вказані обставини не звільняють співвласника від утримання майна у відповідності до ст. ст. 322, 360 Цивільного кодексу України.

Покликання відповідача ОСОБА_3 про зареєстровану у спірній квартирі громадську організацію «Допомога родинам Чорнобиля», засновником якої є позивач; використання такої квартира під офіс для прийняття громадян та членів цієї організації, а відтак житлово-комунальні послуги необхідні для створення належних умов, суд відхиляє, адже сама по собі реєстрацію громадської організації не створює для співвласників обовязку утримання квартири. Разом із тим, використання квартири під офіс та створення належних умов для членів та громадян, зокрема за допомогою житлово-комунальних послуг, відповідач у відповідності до ст. ст. 78-81 ЦПК України не довів та не надав жодних доказів.

Аргументи відповідача ОСОБА_3 про стягнення з нього на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за виконавчим листом Сихівського районного суду м. Львова № 464/2623/16-ц від 08.12.2016 у порядку примусового виконання у розмірі 2583,63 грн, що підтверджено постановою органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2017 № 54467701, суд оцінює критично, адже відповідач у відповідності до ст. ст. 79-81 ЦПК України не подав жодних доказів, що така заборгованість стягнута за період вказаний позивачем у позовній заяві та за який просить стягнути понесені витрати.

Суд застосовує спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини та на які вірно посилався позивач у позовній заяві, поряд із загальними нормами права.

Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив.

У відзиві на позов від 19.12.2018 відповідачем ОСОБА_3 заявлено клопотання про розстрочку виконання цього рішення суду строком на 24 місяці, у звязку із складним матеріальним становищем, що склалось внаслідок наявності на утриманні малолітньої дитини, перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання заробітної плати у розмірі 3900 грн. Дані обставини підтверджує доказами, що містяться у матеріалах справи /арк. спр. 37-39/.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан .

Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та встановлені обставини з цього питання, суд враховує матеріальне становище відповідача, яка є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов переконання, що ОСОБА_3 необхідно розстрочити виконання цього рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, строком на 12 місяців із щомісячним погашенням суми витрат у розмірі 408,17 грн, а клопотання задовольнити частково.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подані позовної заяви до суду звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (позивачі громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи). Таким чином, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат не передбачено законам, а тому з відповідачів необхідно стягнути судовий збір у сумі по 352,40 грн з кожного в доход держави. Посилання відповідача ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору у відповідності до вказаної норми права, суд не приймає до уваги, адже у вказаній справі він є стороною відповідача, а не позивача, оскільки саме останні звільнені від сплати такого, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 судовий збір у сумі по 352,40 грн в доход держави.

Клопотання відповідача ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_3 виконання цього рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4898,00 грн, з яких: 3425,00 грн за послуги з централізованого опалення, 1473,00 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, строком на 12 місяців із щомісячним погашенням суми витрат у розмірі 408,17 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_3, РНОКППФО 6;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце перебування АДРЕСА_4, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3, РНОКППФО НОМЕР_2.

Дата складення повного судового рішення 07 лютого 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков