Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 641/3832/18

провадження № 61-1593ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківські теплові мережі» (далі - ПАТ «Харківські теплові мережі») про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1. Позивачі є споживачами послуг, які надає ПАТ «Харківські теплові мережі». У зв'язку з неплатоспроможністю та соціальною незахищеністю їх родини, оскільки доходи позивачів не відповідають фактичному прожитковому мінімуму для певної категорії громадян, до якої їх родина віднесена, утворилась заборгованість за послуги водо-та теплопостачання у розмірі 30 709,81 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили суд застосувати строк позовної давності щодо заборгованості перед ПАТ «Харківські теплові мережі» за період до 01 липня 2015 року у розмірі 11 172,44 грн, а також звільнити їх від сплати заборгованості, що утворилась за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року у розмірі 19 537,37 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2018 року (у складі судді Чайки І. В.) позов ОСОБА_1,

ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року

(у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.) рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2018 року залишено без змін.

14 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, в якій заявники просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за послуги водо- та теплопостачання, тобто ціна позову становить 30 709,81 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Також, у справі заявлено про застосування строку позовної давності щодо заборгованості за послуги водо-та теплопостачання.

Апеляційним судом вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, оскільки є справою незначної складності.

Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська