Провадження № 2/161/4064/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 161/17425/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що сторони з 20.09.1998 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2018 року. Від шлюбу у подружжя є діти син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З врахуванням вказаного, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у частці у розмірі ј від усіх видів заробітку на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а на сина продовжувати стягувати до досягнення 23 років, оскільки він навчається.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 20 вересня 1998 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 квітня 2018 року у справі №161/2426/18 (а.с.11).

У шлюбі в подружжя народилися діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10).

Позивачка стверджує, що відповідач коштів на утримання дітей не надає.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами чинного законодавства.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, працює на посаді токара-напівавтоматника СП ПАТ «СКФ України», за період з квітня місяця по вересень місяць 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 103 050,70грн., на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Крім того, з вересня 2019 року відповідач працює за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року отримав дохід у розмірі 85 035,75грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.
Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину.

Враховуючи пріоритетність інтересів дітей на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду 16.10.2019 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Решта доводів та пояснень учасників справи не спростовують правових висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору копія посвідчення від 28.03.2016р.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України ст. 150, 180-184 СК України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду 16.10.2019 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено

та підписано 21.12.2019 року

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Л.М. Присяжнюк