РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2019 рокуСправа №451/255/19
Провадження № 2/451/606/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/255/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Лопатин Радехівського району Львівської області помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.2008 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області. Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №2373 від 03.11.2016 року померлим ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався. У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і мама позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Так як, після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилася спадкова маса, має місце успадкування майна померлого за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки, загальною площею 2,9984 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району та на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034790. Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №1592 від 21.12.2018 року, ОСОБА_4 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 та спільно з ОСОБА_4 , без реєстрації, проживав його син ОСОБА_1 . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, відсутність даних про його місце реєстрації та належних правовстановлюючих документів на спадкову масу унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Інші спадкоємці, які позивачем зазначені в якості відповідачів у справі, на спадкову масу не претендують та надали заяви, якими відмовилися від частки у спадщині в користь ОСОБА_1 . Враховуючи вказані обставини, просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 2,9984 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 2,1658 га, та 0,8325 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та належали ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №034790, виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-6).

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.53).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Крім того, за змістом ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Лопатин Радехівського району Львівської області помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.2008 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №2373 від 03.11.2016 року померлим ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і мама позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим повторно 18.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.14).

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки, загальною площею 2,9984 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району та на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034790 від 17.07.2000 року (а.с.20-20 зворот).

Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №1592 від 21.12.2018 року, ОСОБА_4 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 та спільно з ОСОБА_4 , без реєстрації, проживав його син ОСОБА_1 (а.с.18).

Родинні відносини спадкоємця з спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданого 31 липня 1965 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.12).

Інші спадкоємці, які позивачем зазначені в якості відповідачів у справі, на спадкову масу не претендують та надали заяви, якими відмовилися від частки у спадщині в користь ОСОБА_1 (а.с.15,16).

Обставини, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , недовіряти яким у суду немає підстав (а.с.44).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,9984 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 2,1658 га та 0,8325 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та належали ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034790, виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючої в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.