№2/263/1889/2019
№263/8349/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Іващенко Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом який був уточнений до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 03.09.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1500 доларів США, з умовою їх повернення до 1 вересня 2018 року. Договір укладений у письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню зазначеного в розписці терміну відповідач борг не повернув, та до сьогоднішнього дня не здійснив повернення навіть частини боргу. Просив стягнути суму боргу у сумі 1500,00 доларів, та три відсотки річних за прос рочку виконання грошового зобов`язання у сумі 48,69 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 , до судового засідання не з`явився, наддав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2019 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , було укладено договір позики у письмовій формі, відповідно до якого позивач надав відповідачу 1500 доларів США з умовою їх повернення до 1 вересня 2018 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 cт. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 cт. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В розписці від 03.09.2016 року не встановлений розмір процентів та термін їх сплати. У зв`язку з цим, згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та виплачуються проценти щомісяця до дня повернення позики.

Договорами позики від 03.09.2016 року. не було встановлено розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, отже, розмір процентів становить 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 cт. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1, 2 cт. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ціна позову - 1548,69 доларів США, що становить 37296,81 грн. відповідно до курсу Національного банку України станом на 30.09.2019 року (інформація з офіційного сайту НБУ додається).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63 цс 13) договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч.1 cт.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до cт. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 cт.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено саме договір позики, наявність у позивача оригіналу розписки підтверджує факт отримання боржником коштів за договором позики. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та при цьому погоджується з розрахунками позивача щодо нарахування 3% річних за прострочу виконання грошового зобов`язання, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 03.09.2016 року в сумі 1500,00 доларів США, та 3% річних за користування позикою у розмірі 48,69 доларів США.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

На підставі ст.ст. 536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.13, 81, 247 ч.2, 263, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 03.09.2016 року у розмірі 1500,00 доларів США, 3% річних за прострочку виконання грошового зобов`язання у сумі 48,69 доларів США, станом на 30.09.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ), у дохід держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко