Провадження № 2/234/276/19
06 лютого 2019 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чернобай А.О.,
секретар судового засідання Науменко А.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором надання послуг, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Краматорського міського суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором надання послуг.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 11 серпня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг № 77. За умовами договору позивачка передала відповідачу ювелірні вироби, що підтверджується відповідними реєстрами до договору відповідно до укладеного договору.
Відповідно до п. 2.1.3 Договору, після виконання послуги за цим договором або спливу строку, вказаному у п. 2.1.1 договору, виконавець протягом трьох календарних днів зобовязується повернути у повному обсязі та в тому стані, в якому вони були передані виконавцю всі ювелірні вироби із золота 585 проби замовнику, або їх повну вартість. На виконання умов договору позивачка передала відповідачу ювелірні вироби за наступними реєстрами: реєстр № 267 а від 10.11.2015 року, ювелірні вироби 585 проби вагою 232,08 грам; реєстр №472ок від 22.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби, вагою 717,82 грам; реєстр № 141 від 23.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби вагою 356,64 грам; реєстр № 388ок від 23.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби, вагою 734,17 грам. Відповідно до умов договору строки повернення ювелірних виробів настали, проте, станом на момент подачі позову ювелірні вироби позивачу не повернуто.
Згідно з п. 2.1.1 Договору строки повернення ювелірних виробів настають: згідно реєстру № 267-10.12.2015 року; реєстру № 472ок- 22.12.2015 року; реєстру № 141-23.12.2015 року; реєстру № 388ок-23.12.2015 рок. Відповідно до п. 4.2.1 договору, у випадку втрати, нестачі, пошкодження наданих замовнику ювелірних виробів із золота 585 проби, виконавець зобовязаний відшкодувати замовнику їх повну вартість, розраховану виходячи з кількості та ваги втраченої або пошкодженої продукції, що розраховується із середньої вартості покупки-продажу золота у чистоті за поточним курсом Української біржі дорогоцінних металів на день предявлення вимоги, але не менше вартості, розрахованої згідно наказу по підприємству замовника щодо втановлення цін на виготовлення ювелірних виробів із золота, що діє на дату предявлення вимоги. Обовязок провести такий розрахунок покладається на замовника. Враховуючи, що на момент предявлення позову відповідач не виконав зобовязання за договором, а саме не повернув позивачці ювелірні вироби, позивачкою направлялись усні та письмові вимоги про виконання зобовязання.
Згідно перерахунку золота у чистоту відповідач повинен повернути позивачці ювелірні вироби 585 проби, загальною вагою 2041,45 грам, що становить 1194,38 грам золота у чистоту (999,9 проба). Тобто відповідач повинен повернути позивачці борг у розмірі 1 257 431, 32 грн.
Згідно п. 4.3 Договору, у випадку неповернення ювелірних виробів, отриманих за цим договором, у встановлений у п. 2.1.1 даного договору строк та невідшкодування їх вартості згідно із п.4.2.1 договору, виконавець сплачує замовнику штраф, в залежності від кількості днів прострочення. П.4.3.3 договору у разі прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 4.3 на строк більше 30 днів у розмірі 15 % від вартості неповернених ювелірних виробів. Сума штрафу за невиконання зобовязання становить 188 614,70 грн.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачка просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1 257 431,32 грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 99 216,47 грн., штрафні санкції у розмірі 15 % від суми боргу 188 614,70 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8810 грн.
У судове засідання позивачка не зявилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, через оголошення на веб-сайті Судової влади України. Відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд, -
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.
В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 615ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.
Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.
За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг № 77 (а.с. 7-9).
Згідно п. 1.1 договору виконавець за завданням Замовника, надає Замовнику послуги в обсязі та на умовах визначених цим Договором.
Згідно п. 1.2 Виконавець залишається відповідальним перед Замовником за порушення договору в повному обсязі.
Згідно п. 2.1.7 виконавець зобов'язаний нести повну відповідальність за втрату або ушкодження ювелірних виробів Замовника, що знаходиться у виконавця за цим договором, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержання ювелірних виробів від приймання їх в Замовника до повернення їх замовнику та в разі втрати ювелірних виробів, переданих за умовами цього договору, відшкодувати замовнику їх повну вартість, виходячи з кількості та ваги втраченої або пошкодженої продукції, згідно п. 4.2.1 договору
На виконання умов договору позивачка передала відповідачу ювелірні вироби, що підтверджується реєстрами: реєстр № 267 а від 10.11.2015 року, ювелірні вироби 585 проби вагою 232,08 грам; реєстр №472ок від 22.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби, вагою 717,82 грам; реєстр № 141 від 23.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби, вагою 356,64 грам; реєстр № 388ок від 23.11.2015 року- ювелірні вироби 585 проби, вагою 734,17 грам. (а.с. 11-25)
17 червня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище Назарна, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 28)
Відповідно до п. 2.1.3 Договору, виконавець зобовязаний, після виконання послуги за цим договором або спливу строку, вказаному у п. 2.1.1 договору, виконавець протягом трьох календарних днів повернути у повному обсязі та в тому стані, в якому вони були передані виконавцю всі ювелірні вироби із золота 585 проби замовнику, або їх повну вартість.
Пунктом 2.1.7 Договору встановлено, що виконавець зобовязаний нести повну відповідальність за втрату або ушкодження ювелірних виробів замовника, що находяться у виконавця за цим договором, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменті одержання ювелірних виробів від приймання їх в замовника до повернення їх замовнику та у разі втрати ювелірних виробів, переданих за умовами цього договору, відшкодувати замовнику їх повну вартість, виходячи з кількості та ваги втраченої або пошкодженої продукції, згідно п. 4.2.1 Договору.
Відповідно до п. 4.2.1 Договору, у випадку втрати, нестачі, пошкодження наданих замовнику ювелірних виробів із золота 585 проби, виконавець зобовязаний відшкодувати замовнику їх повну вартість, розраховану виходячи з кількості та ваги втраченої або пошкодженої продукції, що розраховується із середньої вартості покупки-продажу золота у чистоті за поточним курсом Української біржі дорогоцінних металів на день предявлення вимоги, але не менше вартості, розрахованої згідно наказу по підприємству замовника щодо встановлення цін на виготовлення ювелірних виробів із золота, що діє на дату предявлення вимоги. Обовязок провести такий розрахунок покладається на замовника.
Відповідно до п. 2.4.4. замовник має право вимагати у разі неповернення ювелірних виробів із золота 585 проби наданих виконавцю за цим Договором їх повернення або відшкодування їх повної вартості.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому ювелірні вироби, визначені реєстрами: реєстр № 267 а від 10.11.2015 року, ювелірні вироби 585 проби вагою 232,08 грам; реєстр №472ок від 22.11.2015 року - ювелірні вироби 585 проби, вагою 717,82 грам; реєстр № 141 від 23.11.2015 року - ювелірні вироби 585 проби, вагою 356,64 грам; реєстр № 388ок від 23.11.2015 року - ювелірні вироби 585 проби, вагою 734,17 грам до договору про надання послуг.
Однак, у встановлений договором строк, відповідач не повернув позивачці ювелірні вироби, тим самим порушивши умови договору.
Відповідно до розрахунку боргу за основним зобовязанням, сума основного боргу становить 1 257 431,32 грн. (а.с. 26)
Таким чином, суд приходить до висновку, що факт існування заборгованості за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, в зв'язку з чим вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 257 431,32 грн. є законними та обґрунтованими.
Крім того, пунктом 4.3.3 Договору встановлено, що у разі прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 4.3 Договору на строк більше 30 днів - у розмірі 15 % від вартості неповернених ювелірних виробів із золота 585 проби, розрахованої згідно п. 4.2.1 даного Договору.
Як вбачається з розрахунку ставка штрафу за договором становить 15 % від суми боргу, що складає 188 614,70 грн. (а.с. 27)
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню штраф в розмірі 15 % від суми боргу в розмірі 188 614,70 грн.
Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 3 % річних за користування коштами у розмірі 99 216,47 грн., суд зазначає наступне.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Водночас ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох, органічно поєднаних між собою, зобов'язані: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням та, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова ВСУ від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).
Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами за період з 23.12.2015 року по 09.08.2018 року 3% річних становить 99 216,47 грн. (а.с. 92)
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 99 216,47 грн.
Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за подачу позову покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу позову у сумі 8810 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 12-15, 88, 215, 223, 224, 280 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 536, 615 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором надання послуг задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), який мешкає за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. 945 квартал, 1-55) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), яка мешкає за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дружби, 70-76, суму основного боргу за Договором про надання послуг № 77 від 11.08.2015 року в розмірі 1 257 431,32 грн. (один мільйон двісті пятдесят сім тисяч чотириста тридцять одна гривен тридцять дві копійок), штрафні санкції в розмірі 188 614,70 грн. ( сто вісімдесят вісім тисяч шістсот чотирнадцять гривен сімдесят копійок) та 3% річних у розмірі 99 216, 47 грн. (дев'яноста дев'ять тисяч двісті шістнадцять гривен сорок сім копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), який мешкає за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. 945 квартал, 1-55) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), яка мешкає за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дружби, 70-76судовий збір у розмірі 8810 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривен).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.
Суддя:
Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: