ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

при вирішенні питання щодо направлення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року до Тернопільського апеляційного суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяни Володимирівни, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіної Лілії Володимирівни про визнання договорів дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження Тернопільського міськрайнного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування: житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488, садового будинку від 11 травня 2017 року за № 702, земельної ділянки від 11 травня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судово-психологічної експертизи відмовлено.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог відмовлено.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року в частині відмови у призначенні по справі судово-психологічної експертизи.

Вирішуючи питання щодо направлення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, суд прийшов до наступних висновків.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, зокрема щодо призначення експертизи.

Системне тлумачення положень частини першої статті 353 ЦПК України дозволяє дійти висновок, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та ін.).

У цьому переліку така ухвала як ухвала про відмову у задоволені клопотання про призначення експертизи у справі відсутня, тоді як можливість оскарження ухвали про відмову у скасуванні забезпечення позову передбачена.

Отже, законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи (пункт 12 частини першої статті 352 ЦПК України).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи постановлена 11 грудня 2019 року до ухвалення рішення щодо суті спору. А тому цю ухвалу можна буде оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення.

До аналогічних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі за №219/10010/17 від 29 травня 2019 року, в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц та Верховний суд у постанові у справі за № 296/249/17 від 06 березня 2019 року.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України та п.п. 15.11 п. 15 Перехідних положень ЦПК.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Вищенаведенні висновки щодо застосування зазначеної норми процесуального права, висловлені Верховним Судом, суд враховує при вирішенні даного питання щодо оскарження позивачем ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

В силу вимог п. 15.11 п. 15 Перехідних положень ЦПК, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року в частині відмови у призначенні експертизи слід повернути апелянту.

Керуючись ст.ст.260, 261, 263, 353, 354, п.п. 15.11, п. 15 Перехідних положень ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду 11 грудня 2019 року про відмову у призначенні експертизи повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя