Дата документу 18.12.2019 Справа № 331/4697/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4697/18 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є. провадження № 22-ц/807/2673/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Полякова О.З.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2 , Запорізької міської ради про заборону вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив заборонити відповідачам вчиняти дії щодо демонтажу перегородки між під`їздом № 11 та приміщенням № 18, замурування дверей між приміщеннями VII та XXXXIX підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2015р. він отримав в дар нежитлове приміщення ХХХХІХ підвалу літ. А-4 загальною площею 389,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.08.2015р., зареєстрованого в реєстрі за № 3071.

У 2017 році попередній власник нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 повідомив його, що існує рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014р. по справі № 331/3053/13-ц, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні комунальним майном - приміщенням VII у під`їзді № АДРЕСА_2 літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу перегородки між під`їздом № НОМЕР_1 та приміщенням № 18, замурування дверей між приміщеннями VII та ХХХХІХ підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити приміщення VII підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 ; також зобов`язано усунути перешкоди у користуванні комунальним майном - приміщенням під`їзду АДРЕСА_3 . А-4 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу перегородки та дверей АДРЕСА_2 у АДРЕСА_3 , що створюють приміщення № 8, та замурування двох дверей № 7 та № 8 між приміщеннями під`їзду № НОМЕР_2 та ХХХХІХ підвалу літ. А-4 за адресою АДРЕСА_1 та звільнити приміщення під`їзду № 12 підвалу літ. А-4.

На виконання вказаного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014р. по справі № 331/3053/13-ц було видано два виконавчих листа, які знаходяться на виконанні у Олександрівському відділі ДВС Запорізького МУЮ (виконавчі провадження № 51670560, № 51670931), стягувачем за якими є Запорізька міська рада.

Вказує, що на момент укладення договору дарування не існувало жодних арештів, обтяжень, заборон на вказане в договорі дарування нерухоме майно, виконавчі листи не перебували на виконанні, стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання. Тому він був впевнений в тому, що приймає в дар абсолютно необтяжене майно, що і відповідало дійсності. Лише в подальшому він дізнався про те, що стягувачем було поновлено строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, на підставі чого були відкриті виконавчі провадження.

Відповідачі по справі в телефонному режимі неодноразово вимагали від нього надати доступ до вищезазначених приміщень, навіть виходили за спірною адресою для з`ясування можливості вчинення дій щодо демонтажу перегородки між під`їздом № 11 та приміщенням № 18, замурування дверей між приміщеннями VII та ХХХХІХ підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 . Не будучи стороною виконавчих проваджень, ним було повідомлено стягувача та державного виконавця, що він не надає згоди на доступ до своєї власності.

11.05.2017р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі 331/3053/13-ц, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2017 року.

Позивач зазначив, що, оскільки Жовтневий районний суд м. Запоріжжя відмовив в задоволенні заяви попереднього власника нежитлових приміщень про заміну сторони виконавчого провадження, то до нього не переходять зобов`язання попереднього власника щодо усунення перешкод у користуванні приміщеннями, які покладені рішенням суду на дарувальника ОСОБА_2 .

Більш того, відповідно до технічного звіту ПНВФ «СТРОИІНДУСТРІЯ -Л» спільних стін або перегородок між приміщенням № 18, VII не існує, а стіни, що оточують приміщення № 18 є капітальними, завтовшки 510 мм, тому демонтаж даних стін є неможливим, бо вони несучі та підтримують цілісність усієї будівлі літ А-4 за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому висновку також зазначено, що перешкод у користуванні комунальним майном - приміщенням № VII площею 3,4 м. кв, що веде до теплового вузла, який знаходиться за стіною під "їзду № НОМЕР_1 , не існує, тому що до нього можна потрапити без перешкод через вхід в під`їзд, сходову клітину та двері розміром 700 (b) х 2100 (h) мм.

Посилаючись на всі вище перелічені обставини, позивач у відповідності до статей 386, 391 ЦК України звернувся до суду з вказаним позовом з метою усунення йому перешкод у користуванні власністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2014 року (справа 331/3053/13-ц) за позовом прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , треті особи Міське комунальне підприємство Основаніє, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні комунальною власністю зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні комунальним майном приміщенням VІІ у під`їзді № 11 підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу перегородки між під`їздом № НОМЕР_1 та приміщенням № 18, замуровування дверей між приміщеннями VІІ та ХХХХІХ підвалу літ.А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити приміщення VІІ підвалу літ.А-4 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні комунальним майном - приміщенням під`їзду АДРЕСА_3 А-4 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу перегородки та дверей № НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , що створюють приміщення № 11* ( згідно з робочим проектом реконструкції 007/03-АС) та замурування двох дверей № 7 та № 8 між приміщеннями під`їзду № НОМЕР_2 та ХХХХІХ підвалу літ.А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити приміщення під`їзду АДРЕСА_3 літ.А-4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене судове рішення набрало законної сили 12.03.2015 року.

21.08.2015р. ОСОБА_2 за договором дарування нерухомого майна передав безоплатно у власність ОСОБА_1 як дарунок належне йому на праві власності нежитлове приміщення ХХХХІХ підвалу літ. А-4 загальною площею 389,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14.07.2016 головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Хохловим К.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51670560 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/20/14, виданого 07.04.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном - приміщення VII у під`їзді № АДРЕСА_2 . А-4 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу перегородки між під`їздом № АДРЕСА_2 та приміщенням № 18,замурування дверей між приміщенням VII та ХХХХІХ підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити приміщення VII підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 .

З цього часу державна виконавча служба намагалась виконати рішення суду, але до

теперішнього часу судове рішення не виконане. 27.07.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про чергове відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з направленням листа-запиту на адресу ТОВ «ЗМБТІ» від 23.07.2018 щодо надання проекту кошторису необхідних витрат для виготовлення технічного висновку про стан будівельних конструкцій.

Вказаному передували дії, спрямовані до боржника ОСОБА_2 щодо вчинення дій, покладених на нього рішенням суду з демонтажу певних стін та дверей для надання доступу до приміщення УІІ, що належить до комунальної власності. Але останній не міг здійснити ці дії та надати доступ до підвалу літ. А, оскільки вже не є його власником.

Оскільки ОСОБА_2 звертався до нього з проханням надати доступ до підвалу, а державний виконавець та стягувач намагаються виконати рішення суду попри те, що змінився власник підвалу, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про заборону стягувачу та державній виконавчій службі вчиняти дії щодо демонтажу перегородки між під`їздом № 11 та приміщенням № 18, замурування дверей між приміщеннями VII та XXXXIX підвалу літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що права власника можуть бути обмежені, зокрема, якщо мається невиконане судове рішення щодо його власності, що відповідає забезпеченню «справедливого балансу» між інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав позивача. З урахуванням цього суд визнав, що не мається підстав забороняти органу державної виконавчої служби проводити виконавчі дії задля виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з його боку не було недобросовісних дій при прийнятті в дар спірного нежитлового приміщення, оскільки про існування рішення суду від 27 січня 2014р. він дізнався в 2017р., так як тривалий час перебував на навчанні у Сполучених Штатах Америки.

Але такі обставини не створюють підстав вважати рішення суду незаконним, оскільки факт необізнаності обдаровуваного про наявність у дарувальника обов`язку усунути перешкоди в користуванні приміщенням територіальній громаді не впливає на правовідносини щодо обов`язковості виконання рішення суду.

Інший довід скарги про те, що з часу ухвалення рішення суду від 27.01.2014р. змінились істотно обставини щодо реконструкції нежитлового приміщення літ. А за адресою: АДРЕСА_1 , колегія вважає слушним, але цими обставинами наразі також не спростовуються правильні висновки суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2014 року (справа 331/3053/13-ц) позов прокурора про усунення перешкод в користуванні комунальною власністю задовольнявся за тими підставами, що реконструкція підвалу літ. А під продовольчу крамницю, якою передбачалось збільшення площі приміщення ХХХХІХ з 347,6 кв. м до 389,4 кв. м за рахунок метражу приміщення комунальної власності, була визнана незаконною.

Так, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013р. за позовом прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя визнано нечинним та скасовано розпорядження Запорізького міського голови від 30.04.2004 № 542 «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію магазину продовольчих товарів з баром по АДРЕСА_1 в частині реконструкції приміщень УІІ в під`їзді № АДРЕСА_2 з утворенням приміщення № 18, з`єднаного з приміщенням ХХХХІХ (кімната 4); влаштування перегородки у приміщенні під`їзду № 12 та розміщення дверей зі створенням приміщення № 8, приєднаного до приміщення ХХХІХ (кімната 13).

Але в подальшому ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015р. вказану постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013р. було скасовано, а позов прокурора залишено без розгляду.

Тобто з 25.06.2015р. реконструкція спірного нежитлового приміщення не вважається незаконною, оскільки зі скасуванням судового рішення відбулось поновлення чинності Розпорядження Запорізького міського голови від 30.04.2004р. № 542, яким затверджено акт держаної технічної комісії про прийняття до експлуатації магазину продовольчих товарів по АДРЕСА_1 загальною площею 389,4 кв. м.

Саме після цього 08.07.2015р. ОСОБА_2 було зареєстровано право власності в державному реєстрі речових прав на реконструйований об`єкт нерухомості площею 389,4 кв. м, який за договором дарування від 21.08.2015р. отримав у дар позивач ОСОБА_1 .

На цих обставинах наголошує апелянт та вважає, що це створює підстави для заборони демонтажу перегородок та дверей за рішенням суду стягувачу та органу державної виконавчої служби у належному йому нерухомому майні.

Але колегія вважає, що суд обгрунтовано визнав, що доки існує невиконане рішення суду, яке знаходиться на примусовому виконанні, інше судове рішення не може встановлювати заборону у його виконанні.

Звертаючись з цим позовом, ОСОБА_1 наголошував на тому, що вичерпано всі можливі варіанти вирішення того питання, що вже є неможливим виконання рішення суду від 27.01.2014 боржником: ОСОБА_2 відмовлено судами всіх рівнів у заяві про заміну боржника у виконавчому провадженні, в перегляді цього рішення за нововиявленими обставинами, у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Але колегія вважає, що в обраний позивачем спосіб, а саме шляхом накладення заборони виконання чинного судового рішення, його права захисту не підлягають.

Колегія вважає, що саме у виконавчому провадженні органу державної виконавчої служби слід визначитись із можливістю виконання рішення суду з огляду на зміну власника приміщення, у якому слід здійснити демонтаж, а також з огляду на законність проведеної реконструкції.

За викладених обставин, колегія не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Поляков О.З.