Справа № 125/427/17
Провадження № 22-ц/801/1068/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуСправа № 125/427/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Хитрука В.М. в м. Бар, повний текст рішення складений 15 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 липня 2013 року він з відповідачем зареєстрували шлюб. Сімейне життя в них не склалося, вони припинили подружнє життя, проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 просив розірвати їх шлюб.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 липня 2013 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Після одруження вона з ОСОБА_2 проживали в квартирі АДРЕСА_1 , яка придбана ним до шлюбу. Квартира була лише частково придатна до проживання. Необхідно було завершити будівельні роботи в двох кімнатах, лоджіях, коридорі. В ОСОБА_1 були дошлюбні заощадження в банку в розмірі 34110 грн. та 3500 доларів США. Вказані гроші вона зняла з банківського рахунку та надала відповідачу на ремонт квартири.

В період шлюбу вони за спільні кошти придбали наступне майно, яке знаходиться в вищевказаній квартирі: шафу-купе 8000 грн, вітальню 3000 грн, домашній кінотеатр 15000 грн, меблі у спальну кімнату 7000 грн, матрац 8000 грн, м`який куточок 12000 грн, мікрохвильову піч 2500 грн, м`ясорубку 1500 грн, кухонні меблі 3000 грн, посуд 5000 грн, тюль і штори 5000 грн, стінку в залу 5000 грн, постільні приналежності та білизну 5000 грн, телевізор 5000 грн, смарт телевізор 10000 грн, люстри 3000 грн, покриття на підлогу 2000 грн, газову плиту 8000 грн, витяжку 4000 грн, духовку 5000 грн, холодильник 10000 грн, пральну машину 6000 грн. Всього на загальну суму 136 000 грн.

Також за спільні кошти сторони придбали автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 212 446,67 грн.

ОСОБА_1 просила суд при вирішенні спору про поділ майна відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, збільшити частку майна дружини до 2/3, оскільки після народження дитини відповідач ОСОБА_2 залишив її без засобів до існування, загалом не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї допомоги на утримання та виховання дитини не надавав.

Виходячи з наведеного, положень статей 57, 60, 70 СК України, 387 ЦК України ОСОБА_1 просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя в наступному порядку : усе вищезазначене рухоме майно (меблі та предмети домашнього вжитку), оскільки вони придбані саме для цієї квартири і іншого житла позивачка не має виділити у власність відповідача ОСОБА_2 , а їй виділити у власність інше рухоме майно, а саме: автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 212 446,67 грн. Також, визнати за нею право особистої власності на 126 860 грн., які є її дошлюбним майном, та зобов`язати ОСОБА_2 повернути їх позивачу.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 09 червня 2019 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом /т. 1 а.с. 52/.

13 березня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій вказала, що враховуючи ту обставину, що відповідач самовільно продав спірний автомобіль вона усвідомлює, що має право тепер лише на компенсацію від його вартості , а тому змінює свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за автомобіль /т.1 а.с. 217-218/

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено повністю. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 28 липня 2013 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 72.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна подружжя.

Виділено у власність ОСОБА_2 наступне майно: шафу-купе вартістю 8000 грн., вітальню вартістю 2100 грн., домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., матрац вартістю 2662 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., м`ясорубку вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 3000 грн., посуд вартістю 5000 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., стінку в залу вартістю 8000 грн., постільні приналежності та білизну вартістю 5000 грн., телевізор вартістю 3564 грн., смарт телевізор вартістю 5499 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн., покриття на підлогу вартістю 2000 грн., газову плиту вартістю 1992,60 грн., витяжку вартістю 765 грн., духовку вартістю 5000 грн., холодильник вартістю 4406,40 грн., пральну машину вартістю 2114 грн. Всього на загальну суму 85711 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42855,50 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності у вказаному майні.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 212 446,67 грн. та проведено його поділ.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 106223,33 грн грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , враховуючи факт відчуження автомобіля ОСОБА_2 .

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право приватної власності на 126860 гривень, які є її особистим дошлюбним майном, та зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу, - відмовлено.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відступлення при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшення частки майна дружини до 2/3, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 640 гривень понесених судових витрат при сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 1697 грн. по сплаті судового збору; 320 грн. по сплаті судового збору за забезпечення позову, 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а загалом 7017,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині поділу речей домашнього вжитку, виключивши з поділу шафу-купе, меблі у спальну кімнату, кухонні меблі, стінку в залу, газову плиту, витяжку, духовку, холодильник «Атлант», пральну машину «Індезіт»; в частині визнання машини SKODA OCTAVIA NOUR, д.н.з. НОМЕР_1 , випуску 1986 року, спільним майном подружжя; виключити з поділу майна постільні приналежності та білизну, посуд. В цій частині прийняти нову постанову відмовивши в задоволенні зустрічних вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції безпідставно присуджено до компенсації ОСОБА_1 42855 гривень 50 копійок за її частку майна, оскільки законом не передбачено такої підстави для присудження компенсації, як знаходження речей домашнього вжитку у квартирі відповідача.

Судом першої інстанції не виключено зі списку спільного сумісного майна шафу-купе, меблі у спальну кімнату, кухонні меблі, стінку в зал, газову плиту, витяжку, духовку, холодильник «Атлант», пральну машину «Індезіт», адже ці речі придбані ОСОБА_2 до шлюбу. Окрім цього судом залишено поза увагою надані відповідачем за зустрічним позовом товарні чеки та договори купівлі-продажу на підтвердження обставин придбання вказаних ним речей ще до шлюбу.

Зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження придбання спільного майна, яке вона просить поділити та його вартості. Автомобіль SKODA OCTAVIA NOUR, д.н.з. НОМЕР_1 , випуску 1986 року, ОСОБА_2 придбав за кошти, які він отримав від продажу іншого автомобіля, який йому належав, та коштів, які він позичив у брата, тому спірний автомобіль є його особистою приватною власністю.

Наданий ОСОБА_1 висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17, яким визначено, що спірна автомашина коштує 212446,67 грн. не може братися до уваги, оскільки спеціаліст дав середню ринкову вартість машини, а не вартість конкретної машини. Крім того, спеціалістом машина не оглядалась. Вказує, що висновок експерта не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання за нею право власності на 126860 гривень, які є її особистим дошлюбним майном та зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу; відступлення при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшення частки майна дружини до 2/3. В цій частині просить ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 126860 гривень, які є її особистим дошлюбним майном, та зобов`язати ОСОБА_2 повернути їх ОСОБА_4 , відступити при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшити часту майна ОСОБА_1 до 2/3.

Також просить змінити рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 106223,33 гривні грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , враховуючи факт відчуження автомобіля ОСОБА_2 збільшити розмір грошової компенсації до 141631,13 гривень.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що місцевим судом помилково не застосовано положення частини другої, третьої статі 70 СК України та не здійснено відступ від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, оскільки ОСОБА_2 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав спільне майно. Відтак, суд першої інстанції міг збільшити частку ОСОБА_1 до 2/3 у спільному майні сторін.

Зазначає, що під час шлюбу ОСОБА_1 витрачено особисті кошти на ремонт квартири ОСОБА_2 в сумі 126860 гривень, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить залишити її без задоволення, а рішення в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову без змін.

Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили її задовольнити, заперечили проти апеляційної скарги ОСОБА_2 ..

ОСОБА_2 та його адвокат Іванова В. О. підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційних скарг, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

28 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28 липня 2013 року серія НОМЕР_2 .

Під час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження віл 12 січня 2016 року , серія НОМЕР_3 .

За період шлюбу подружжя Олійників придбали наступне рухоме майно:

-20.01.2015 року, згідно даних довідки-рахунку № НОМЕР_4 автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 108). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17 від 26 травня 2017 року середня ринкова вартість автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 1986, станом на 26 травня 2017 складає 212 446,67 грн. (т. 1 а. с. 43).

-шафу-купе вартістю 8000 грн., вітальню вартістю 2100 грн., домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., матрац вартістю 2662 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., м`ясорубку вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 3000 грн., посуд вартістю 5000 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., стінку в залу вартістю 8000 грн. постільні приналежності та білизну вартістю 5000 грн., телевізор вартістю 3564 грн., смарт телевізор вартістю 5499 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн., покриття на підлогу вартістю 2000 грн., газову плиту вартістю 1992,60 грн., витяжку вартістю 765 грн., духовку вартістю 5000 грн., холодильник вартістю 4406,40 грн., пральну машину вартістю 2114 грн., всього на загальну суму 85711 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мала дошлюбні заощадження в банку в розмірі 34 110 грн. (договір (контракт) № від 14 листопада 2012 року) та 3500 дол. США (договір (контракт) № від 28 червня 2013 року). Письмовими доказами, зокрема виписками Банку ПАТ «МІБ», доведено, що ОСОБА_1 вказані кошти зняла з банківського рахунку: 25 грудня 2013 року - 20 000 грн.; 28 лютого 2014 - 14110,15 грн.; 19 березня 2014 року - 1500 дол. США; 20 березня 2014 року - 1500 дол. США; 21 березня 2014 року - 500 дол. США. (т. 1 а. с. 32-37).

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що сторонами під час шлюбу було придбано за спільні кошти рухоме майно (меблі, предмети домашнього вжитку) на загальну суму 85 711 грн. Наявність даного майна у квартирі сторони визнали. Вартість майна визначена за погодженням між подружжям у судовому засіданні. ОСОБА_1 погодилася на оцінку майна, запропоновану ОСОБА_2 та підтверджену відповідними товарними чеками.

Зважаючи, що ОСОБА_1 власного житла не має, меблі, які були придбані під час шлюбу виготовлялись на замовлення саме для цієї квартири, суд погодився з доводами позивачки про виділ їй компенсації замість її частки у власності предметів домашнього вжитку, меблів, залишивши останні у власності та користуванні відповідача.

Суд також зазначив, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін. Факт придбання автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR ОСОБА_2 в період шлюбу за власні кошти, які ним отриманні від продажу належних йому до шлюбу автомобілів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та позичених у брата ОСОБА_10 й матері ОСОБА_11 відповідачем за зустрічним позовом не доведений.

При цьому, суд зазначив, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17 від 26 травня 2017 року середня ринкова вартість автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 1986, станом на 26 травня 2017 року складає 212 446,67 грн.. ОСОБА_2 не скористався правом провести власну оцінку автомобіля приймаючи до уваги факт перебування спірного автомобіля у його користуванні. Натомість, на час перебування справи про поділ майна у суді, ОСОБА_2 провів його відчуження. За таких обставин підлягає присудженню ОСОБА_1 грошова компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 106223,33 грн.

Також суд виходив з того, що факт передачі ОСОБА_1 126 860 грн ОСОБА_2 та використання таких коштів для придбання будівельних матеріалів та проведення ремонтних робіт в квартирі, яка належить відповідачу за зустріним позовом, ОСОБА_1 не доведено, а тому вимога про визнання за нею право приватної власності на 126 860 грн., які є її особистим дошлюбним майном, та зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу, задоволенню не підлягає.

Вимогу ОСОБА_1 про відступлення при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшити частку майна дружини до 2/3 суд визнав необґрунтованою, оскільки зазначена вимога не доведена.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо вирішення судом першої інстанції зустрічних позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на 126 860 гривень, які є її особистим дошлюбним майном, та зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу, колегія суддів виходить з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що факт передачі ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 126 860 грн ОСОБА_2 та їх використання для придбання будівельних матеріалів та проведення ремонтних робіт в квартирі, яка належить відповідачу за зустріним позовом, ОСОБА_1 не доведено відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, а тому правових підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права приватної власності на 126 860 грн. та зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу немає.

Рішення місцевого суду в цій частині є законним та обґрунтованим, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним також висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги про відступлення при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшення частки майна дружини до 2/3, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 70 СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від начал рівності часток подружжя у праві спільної власності.

По-перше, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

По-друге, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Крім цього, згідно із Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, частину другу статті 70 СК України викладено із доповненням такого змісту: «при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї».

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріальне забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не довела наявність обставин, передбачених частиною другою, третьою статті 70 СК України, для відступлення від засад рівності часток подружжя, що є її процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 чинного ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що місцевим судом помилково не застосовано положення частини другої, третьої статі 70 СК України та не здійснено відступ від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, оскільки ОСОБА_2 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав спільне майно, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки встановлені у справі обставини не можуть бути достатньою підставою для збільшення частки майна дружити при його поділі.

Та обставина, що відповідач відчужив автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди своєї дружини сама по собі є підставою для врахування вартості такого майна при поділі, проте не є безумовною підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності.

Окрім цього, розмір заборгованості по аліментам не є таким, що дає підстави для відступу від засад рівності часток подружжя.

У той же час, в іншій частині вирішення зустрічних позовних вимог, рішення місцевого суду підлягає скасуванню відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Щодо вирішення місцевим судом зустрічних позовних вимог про виділення у власність ОСОБА_1 автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 212 446,67 гривень, колегія суддів зазначає таке.

Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої та третьої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року, справа № 127/7029/15-ц, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Вирішуючи спір в частині поділу автомобіля, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, так як придбаний в період шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу ОСОБА_2 не спростована, а тому вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності. Однак, враховуючи те, що автомобіль відчужений ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , тому з відповідача за зустрічним позовом підлягає компенсації на користь позивача 106223,33 грн замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги наданий позивачем за зустрічним позовом висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17 від 26 травня 2017 року, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 1986, станом на 26 травня 2017 року складає 212 446,67 грн.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що автомобіль SKODA - OKTAVIA TOUR був придбаний ним за власні кошти, які отриманні від продажу належних йому до шлюбу автомобілів Фольксваген Транспортер та ОСОБА_9 та позичених у брата ОСОБА_10 й матері ОСОБА_11 , суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки зазначена обставина ОСОБА_2 не доведена.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що дійсна вартість транспортних засобів становить 30000 гривень, оскільки саме за цю ціну було продано автомобіль, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17 від 26 травня 2017 року ОСОБА_2 не спростовано, а тому правильно взято до уваги судом.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що ринкова вартість автомобіля визначена з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є необґрунтованими, оскільки належних та допустимих доказів на спростування визначеної висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 533Е-05/17 від 26 травня 2017 року середньої ринкової вартості спірного автомобіля на час розгляду справи відповідачем не надано.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суд від 07 листопада 2018 року, справа № 761/17775/15-ц.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, оскільки місцевим судом помилково зазначеного в резолютивній частині рішення про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 212 446,67 грн. та проведення його поділу, враховуючи те, що даний автомобіль відчужено ОСОБА_2 ..

Таким чином, з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 компенсація 1/2 частини автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , який відчужений без згоди ОСОБА_1 ,в сумі 106223 гривні 33 копійки.

Щодо вирішення місцевим судом зустрічної позовної вимоги про виділення у власність ОСОБА_2 предметів домашнього вжитку, колегія суддів зазначає наступне.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Висновок місцевого суду про те, що під час шлюбу сторони придбали майно, а саме : шафу-купе вартістю 8000 грн., вітальню вартістю 2100 грн., домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., матрац вартістю 2662 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., м`ясорубку вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 3000 грн., посуд вартістю 5000 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., стінку в залу вартістю 8000 грн., постільні приналежності та білизну вартістю 5000 грн., телевізор вартістю 3564 грн., смарт телевізор вартістю 5499 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн., покриття на підлогу вартістю 2000 грн., газову плиту вартістю 1992,60 грн., витяжку вартістю 765 грн., духовку вартістю 5000 грн., холодильник вартістю 4406,40 грн., пральну машину вартістю 2114 грн., суд апеляційної інстанції вважає таким, що частково не відповідає обставин справи та зроблений без належної оцінки аргументів відповідача за зустрічним позовом.

Окрім цього, заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що речі домашнього вжитку є подільними, згоди на стягнення з нього грошової компенсації на користь ОСОБА_1 він не давав, відтак правових підстав для стягнення судом першої інстанції грошової компенсації з нього половини вартості речей домашнього вжитку в суду першої інстанції не було.

Тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорюється рішення місцевого суду в частині визначення вартості предметів домашнього вжитку, а саме : шафи-купе вартістю 8000 грн., вітальні вартістю 2100 грн., домашнього кінотеатру вартістю 3246 грн., меблів у спальну кімнату вартістю 2662 грн., матрацу вартістю 2662 грн., м`якого куточку вартістю 12000 грн., мікрохвильової печі вартістю 1500 грн., м`ясорубки вартістю 1000 грн., кухонних меблів (стіл, чотири стільці) вартістю 3000 грн., стінки в залу вартістю 8000 грн., постільної приналежності та білизни вартістю 5000 грн., телевізору вартістю 3564 грн., смарт телевізор вартістю 5499 грн., двох люстр загальною вартістю 1200 грн., покриття на підлогу (три килими) вартістю 2000 грн..

Отже вартість зазначених предметів домашнього вжитку ніким з учасників справи в апеляційному порядку не оскаржується, а тому враховується судом апеляційної інстанції та перегляд рішення місцевого суду здійснюється в межах апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України на підтвердження заперечень проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 надано докази про те, що газова плита, витяжка, духовка, холодильник «Атлант», пральна машина «Індезіт» були придбані ним до шлюбу, а тому це майно є його особистою приватною власністю. Доказів на спростування наданих відповідачем за зустрічним позовом товарних чеків та договорів купівлі-продажу (т. 1 а.с. 66-70) ОСОБА_1 суду не надано. Колегія суддів зазначені товарні чеки та договори купівлі-продажу враховує при поділі майна сторін, адже вони підтверджують обставини, на які посилається відповідач за зустрічним позовом.

У судовому засіданні позивачка уточнила, що у позовній заяві вона не конкретизувала, який саме посуд підлягає поділу, оскільки вважала, що відповідач погодиться з його розподілом, враховуючи, що ніякого чужого посуду у них не було. Суду пояснила, що за період спільного життя з відповідачем ними спільно було придбано посуд: сковорідка 2 шт - 400 грн, казанки чавунні 2 шт - 300 грн, казанок глиняний 1 шт- 200 грн, каструля емальована 2 шт - 300 грн, відро емальоване 1шт -300 грн, миски 6 шт - 120 грн, макітра з макогоном - 100 грн, хлібниця - 300 грн, стакани 2 набори по 6 шт - 300 грн, електровафельниця - 450 грн, електрочайник =- 800 грн, френч-чайник-200 грн, миски емальовані 2 шт - 200 грн, салатниці 6 шт- 200 грн, креманки 6 шт- 180 грн, фруктовниця триярусна - 300 грн, графін- 100грн, цукерниця - 300 грн, цукорниця -100 грн, набір кухонних приборів-300 грн, блюда 2 шт- 200 грн, тортівниця - 200 грн, форми для випікання - 200 грн, всього на загальну суму 6 050 грн.

Відповідач погодився, що деякий посуд з вищезазначеного переліку дійсно ними купувався і у користуванні був, однак загальна сума даного посуду становить 1000 грн. Позивачка погодилась із сумою оцінки посуду в 1 000 грн. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що частину з цього переліку посуду він вже повернув позивачці, але що саме пояснити суду не зміг.

Враховуючи, що сторони визнали факт придбання спільного посуду та наявність його у користуванні сторін, погодились з його оцінкою в сумі 1000 грн , колегія суддів приходить висновку, що вищезазначений посуд є спільною власністю подружжя ОСОБА_12 та підлягає поділу.

Вимога в частині поділу постільної приналежності та білизни (3 набори на 2 спальне ліжко - 1500 грн, 2 набори постільні на диван - 500 грн, рушники махрові бані, для обличчя - 1000 грн, покривало на ліжко+девандеки на диван та крісла - 1000 грн, скатертина вишивана - 200 грн, дві подушки 400 грн, ковдра вовняна 500 грн, всього на загальну суму 5100 грн) колегія суддів вважає недоведеною, з огляду на те, що ОСОБА_2 заперечується наявність та вартість зазначеного майна, а доказів на підтвердження придбання зазначеного майна ОСОБА_1 не надано. Клопотання про призначення відповідної експертизи щодо визначення вартості зазначеного майна сторонами не заявлялося. Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції визнавалася вартість постільної приналежності та білизни на суму 5000 гривень, а також посуду на суму 5000 гривень спростовується звукозаписом судового засідання та запереченнями ОСОБА_2 на зустрічні позовні вимоги, які містяться у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність відмови в частині поділу шафи-купе вартістю 8000 гривень, меблів у спальну вартістю 2662 гривні, стінку в залу вартістю 8000 грн., кухонних меблів вартістю 3000 гривень, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 в цій частині доказів, які б підтверджували факт придбання ним меблів до шлюбу суду не надано. Надане ОСОБА_2 фото не є доказом придбання зазначеного майна до шлюбу.

З огляду на зазначене, поділу між сторонами підлягає наступне майно, а саме : шафа-купе вартістю 8000 грн., вітальня вартістю 2100 грн., домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., матрац вартістю 2662 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., мікрохвильова піч вартістю 1500 грн., м`ясорубка вартістю 1000 грн., кухонні меблі (стіл, чотири стільці) вартістю 3000 грн., посуд (сковорідка 2 шт, казанки чавунні 2 шт, казанок глиняний 1шт, каструля емальована 2 шт, відро емальоване 1шт, миски 6 шт, макітра з макогоном, хлібниця, стакани 2 набори по 6 шт, електровафельниця, електрочайник, френч-чайник, миски емальовані 2 шт, салатниці 6 шт, креманки 6 шт, фруктовниця триярусна, графін, цукерниця, цукорниця, набір кухонних приборів, блюда 2 шт, тортівниця, форми для випікання) вартістю 1000 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., стінка в залу вартістю 8000 грн., телевізор LG вартістю 3564 грн., смарт телевізор LG вартістю 5499 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн, покриття на підлогу (3 килими) вартістю 2000 грн., всього вартістю 62433 гривень. Зазначена вартість майна визначена за погодженням між сторонами (частини перша статті 82 ЦПК України).

При розподілі рухомого майна колегія суддів враховує, що мебель виготовлялась на замовлення з урахуванням параметрів квартири відповідача і, що позивачка не має власного житла і можливості розмістити великогабаритні речі, а тому меблі суд виділяє у власність відповідача.

Поділ майна суд апеляційної інстанції здійснює наступним чином :

1)виділивши у власність ОСОБА_2 шафу-купе вартістю 8000 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., стінку в залу вартістю 8000 грн., кухонні меблі (стіл, 4 стільці) вартістю 3000 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн, телевізор LG вартістю 3564 грн., м`ясорубку вартістю 1000 грн., покриття на підлогу (3 килими) вартістю 2000 грн., вітальню вартістю 2100 грн., всього на суму 31526 грн.

2)виділивши у власність ОСОБА_1 домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., матрац вартістю 2662 грн., мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., посуд (сковорідка 2 шт, казанки чавунні 2 шт, казанок глиняний 1 шт, каструля емальована 2 шт, відро емальоване 1 шт, миски 6 шт, макітра з макогоном, хлібниця, стакани 2 набори по 6 шт, електровафельниця, електрочайник, френч-чайник, миски емальовані 2 шт, салатниці 6 шт, креманки 6 шт, фруктовниця триярусна, графін, цукерниця, цукорниця, набір кухонних приборів, блюда 2 шт, тортівниця, форми для випікання) вартістю 1000 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., смарт телевізор LG вартістю 5499 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., всього на суму 30907 гривень.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року, справа № 128/2760/15-ц, при поділі рухомого майна подружжя з урахуванням неможливості досягнення рівності їхніх часток, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи, суд вправі стягнути різницю вартості спільного майна подружжя з однієї сторони спору на користь іншої сторони без попередньої згоди тієї сторони, вартість частки майна якої при поділі встановлена більшою, та без внесення таким із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже різниця, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 309 гривень 50 копійок.

Відповідно до пункту 1 - 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині вирішення зустрічних позовних вимог про виділ у власність ОСОБА_2 майна на загальну суму 85711 гривень, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42855,50 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності у вказаному майні, поділу автомобіля, розподілу судових витрат за зустрічним позовом.

В цій частині слід ухвалити нове судове рішення про часткове задоволенні зустрічних вимог в цій частині.

Беручи до уваги наведене, положення частини шостої, тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених зустрічних позовних вимог судові витрати в сумі : 1166,20 гривні судового збору за подання зустрічної позовної заяви (розрахунок 3394 (т.1 а.с.27) судовий збір сплачений за подання зустрічної позовної заяви) + 320 грн (судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову) (т.1 а.с. 121) = 3714 грн., 3714 х 31,40 % = 1166,20 грн.), та 3140 гривень витрат на правничу допомогу (розрахунок 10000 (т. 1 а.с. 219-222) х 31,40 % = 3140), всього 4306,20 гривень.

Окрім цього, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1565,76 гривень. (розрахунок 2282,45 (ставка судового збору, яку слід було сплатити ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги від оспорюваної суми) х 68,60 % (відмовлена частина зустрічних вимог) = 1565,76 грн.).

Враховуючи те, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, тому витрати понесені нею при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за ОСОБА_1

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання права приватної власності на 126 860 гривень, зобов`язання ОСОБА_2 повернути їх позивачу, про відступлення при поділі майна від засад рівності часток подружжя та збільшення частки майна дружини до 2/3, залишити без змін.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року в іншій частині вирішення зустрічних позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_2 наступне майно: шафу-купе вартістю 8000 грн., меблі у спальну кімнату вартістю 2662 грн., стінку в залу вартістю 8000 грн., кухонні меблі (стіл, 4 стільці) вартістю 3000 грн., дві люстри загальною вартістю 1200 грн, телевізор LG вартістю 3564 грн., м`ясорубку вартістю 1000 грн., покриття на підлогу (3 килими) вартістю 2000 грн., вітальню вартістю 2100 грн., всього на суму 31526 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 наступне майно: домашній кінотеатр вартістю 3246 грн., матрац вартістю 2662 грн., мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., посуд вартістю 1000 грн., м`який куточок вартістю 12000 грн., смарт телевізор LG вартістю 5499 грн., тюль і штори вартістю 5000 грн., всього на суму 30907 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю вартості спільного майна подружжя в розмірі 309 (триста дев`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини автомобіля SKODA - OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_1 , який відчужений без згоди ОСОБА_1 ,в сумі 106223 (сто шість тисяч двісті двадцять три) гривні 33 копійки.

В іншій частині зустрічних позовних вимог про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених зустрічних позовних вимог 1166 (одну тисячу сто шістдесят шість) гривень 20 копійок судового збору за подання зустрічної позовної заяви та 3140 (три тисячі сто сорок) гривень витрат на правничу допомогу, всього 4306 (чотири тисячі триста шість) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1565 (одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 76 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 08 липня 2019 року.