Справа № 365/735/18
Номер провадження: 2/365/59/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2019 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - БРИГІНЦЯ С.Ю.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 1 в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.11.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Гаренко Н.В. звернулась до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 06.11.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим відповідач підписав заяву № б/н від 06.11.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення та ініціативою Банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Позивач свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов"зання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач ОСОБА_2 станом на 19.11.2018 має заборгованість в загальному розмірі 12053,94 грн., яка складається 11003,75 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 550,19 грн. - штраф ( процентна складова).

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань та заборгованості не погашає, чим порушує права позивача.

Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В. просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.11.2015 року в загальному розмірі 12053,94 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

22.12.2019 року відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає, що дійсно 06.11.2015 року звертався із заявою про отримання кредиту у розмірі 3500,00 грн. Позивачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3500,00 грн. на картковий рахунок. При цьому ніякого договору з Банком позивач не підписував. На даний час позивачем заборгованість за кредитом повністю погашена. Кредитний ліміт на картковий рахунок в сумі 3500,00 грн. було надано позивачу в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір є саме договором споживчого кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов"язаний повідомита споживача у письмові формі про кредитні умови. Банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту.

Представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В. до суду було подано відповідь на відзив, з якого вбачається наступне. 06.11.2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим ним була підписана заява № б/н від 06.11.2015 року, згідно якої він отримав кредит в розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Укладення договору здійснювалось за принципом укладення між Банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів. Факт укладення договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань підтверджується наданими Банком копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорта позичальника, випискою по рахунку, фото клієнта з карткою. В обґрунтування своєї позиції, позивачем надано виписку з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки - баланс станом на дату укладення кредитного договору, всі операції за кредитною карткою. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов"язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором. Позивач не погоджується з поширенням на дані спірні правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредит надавався не на придбання продукції споживачем. В даному випадку грошові кошти надавались у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Бригінець С.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи це обставинами викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснив, що заборгованість з пені та штрафів утворилась через несвоєчасне внесення відповідачем платежів по грошовим зобов'язанням. За рахунок коштів внесених відповідачем погашено тіло кредиту та проценти.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю. Визнаючи факт укладення кредитного договору, відповідач не погоджується з наявністю заборгованості, оскільки заборгованість він погасив повністю.

Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 06.11.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок з оформленням на ім'я відповідача картки «Універсальна», що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.6), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10-22).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил погашення кредиту - поповнення картрахунку Клієнта, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх Банком на картрахунок клієнта, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується у день нарахування процентів по кредиту.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил у разі невиконання зобов'язань за договором, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань з повернення кредиту більш ніж на 30 днів, відповідач зобов"язувався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до змісту пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Пункт 1.1.7.42 Умов та Правил визначено, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках Договору або Договору, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за Договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов"язання за кредитом не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості (розрахунок заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - а.с.5, виписка по картрахунку - а.с.61-65).

Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином…

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання згідно умов кредитного договору № б/н, укладеного 06.11.2015 року між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що призвело до виникнення простроченої кредитної заборгованості. Відповідачем тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами погашені повністю. Проте через неналежне та несвоєчасне виконання грошового зобов'язання відповідачем, Банком здійснено нарахування пені в розмірі 11003,75 грн., а також штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 550,19 грн. ( процентна складова). Саме пеня та штрафи у зазначених вище розмірах і включені до складу заборгованості.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 11003,75 грн. - нарахованої пені та 1050,19 грн. -штрафів, суд керується правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові № 6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року, яка полягає в наступному.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення нарахованої пені та штрафів підлягають до часткового задоволення, лише в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 1050,19 грн. Визначаючись з тим, що саме підлягає до стягнення пеня чи штрафи суд виходить з того, що детальний розрахунок пені за кожен день прострочення, з її обґрунтуванням, позивачем не наданий, а тому позовна вимога про стягнення пені є недоведеною (ст. 81 ЦПК України).

Суд не знаходить підстав для застосування до даних спірних правовідносин законодавства про захист прав споживачів, виходячи з наступного.

Відповідно пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов'язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Пунктами 9, 11 частини першої статті 1 Закону «Про споживче кредитування» визначено, що споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Враховуючи те, що кредит відповідачу був наданий у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок без визначення конкретної мети отримання такого кредиту, однозначно стверджувати, що в даному випадку йшлось саме про споживчий кредит не видається можливим.

Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.11.2015 року в розмірі 1050,19 грн., з яких 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 550,19 грн. - штраф (процентна складова). Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 11003,75 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 153,51 грн.

Керуючись ст.ст.526,549,611,623,625,634,1046,1048,1049,1054 ЦК України,

ст.ст.141,247,263,265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.11.2015 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на р/р № 3111, МФО 305299, , адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д:

- заборгованість за Кредитним договором № б/н від 06.11.2015 року в розмірі 1050 (одна тисяча п"ятдесят) гривень 19 копійок, з яких: 500 (п"ятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина), 550 (п"ятсот п"ятдесят) гривень 19 копійок - штраф (процентна складова);

- судовий збір в розмірі 153 (сто п"ятдесят три) гривні 51 копійка, - а разом стягнути суму в розмірі 1203 (одна тисяча двісті три) гривні 70 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.02.2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ