Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 462/3709/16-ц

провадження № 61-18903св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В.І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи: Львівська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Залізничної районної адміністрації Львівської області та Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила зобов'язати відповідача демонтувати самочинно здійснену прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 та металевий гараж в подвір'ї цього будинку.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28 березня 2016 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_3» відповідача зобов'язано демонтувати прибудову до будинку АДРЕСА_1 та металевий гараж, який побудовано на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Львова. Відповідач вказане розпорядження у добровільному порядку не виконує, тому позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати самочинно здійснену прибудову, що складається з двох частин розмірами 03,48x03,85 м. та 03,30x02,40 м. до житлового будинку АДРЕСА_1 та металевий гараж під літерою «Г» розміром 03,35x05,53 м. в подвір'ї будинку АДРЕСА_1 на землях комунальної власності та в межах червоних ліній вулиць Сяйво - Широка.

Вирішено питання судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач здійснила будівництво прибудови та металевого гаража у подвір'ї будинку АДРЕСА_1 на землях комунальної власності, без належного дозволу на здійснення будівництва, затвердженого проекту та на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети. Згідно акту комісії Львівського комунального підприємства «Сяйво» від 25 травня 2016 року, ОСОБА_3 не виконала розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 166 від 28 березня 2016 року, не демонтувала самочинно здійснену прибудову до житлового будинку та металевий гараж, на попередження Львівського комунального підприємства «Сяйво» не реагує, а відтак позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради підлягає задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року рішення Залізничного районного суду міста Львова від 08 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що земельна ділянка, на якій відповідач побудував прибудову до житлового будинку та металевий гараж, закріплена за будинком АДРЕСА_1 для обслуговування вказаного будинку. Позивачем не надано доказів того, що будівництво здійснене на ділянці, не відведеній для цієї мети.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У березні 2017 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради та Львівська міська рада подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради мотивована тим, що відповідач здійснила будівництво без дозволу на виконання будівельних робіт, що встановлено у акті перевірки, та без належної проектної документації. Судом не взято до уваги, що спірний гараж розміщений в межах червоних ліній, що заборонено відповідно до пункту 1. 3. ДБН В. 2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів».

Касаційна скарга Львівської міської ради мотивована тим, що самочинне будівництво здійснено без отримання дозволу органу місцевого самоврядування, з порушенням архітектурних, містобудівних і санітарних норм та правил.

У квітні 2017 року ОСОБА_3 надіслала відзив на касаційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, а у червні 2017 року - на касаційну скаргу Львівської міської ради. Просила залишити касаційні скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року - без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 462/3709/16-ц передано до касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Касаційного цивільного суду у складіВерховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно довідки обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 29 січня 2016 року, згідно інвентаризаційних даних станом на 01 червня 2011 року за будинком АДРЕСА_1 числиться самочинне будівництво, а саме прибудова до житлового будинку «А-1» розміром 3, 48х3, 85 м.кв., 3, 30х2, 40 м. кв. та гараж під літерою «Г» розміром 3, 35х5, 53 м. кв.

Відповідно до розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28 березня 2016 року № 166, виданого на підставі висновку міжвідомчої комісії виконавчого комітету Львівської міської ради, за результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_6, мешканця будинку АДРЕСА_2, листа обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 29 січня 2016 року № 217 та інформації Львівського комунального підприємства «Сяйво», ОСОБА_3 рекомендовано в термін до 20 травня 2016 року демонтувати прибудову до будинку розміром 3, 48х 3, 85 м. та 3, 30х 2, 40 м., самочинно влаштовану зі сторони житлового будинку АДРЕСА_2, та металевий гараж під літерою «Г» розміром 3, 35х 5, 53 м., самочинно встановлений у подвір'ї будинку на землях комунальної власності міста, в межах червоних ліній вулиць Сяйво-Широка.

16 квітня та 10 травня 2016 року Львівське комунальне підприємство «Сяйво» направляло на адресу ОСОБА_3 попередження про необхідність виконання Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28 березня 2016 року № 166.

Відповідно до акту обстеження, складеного комісією Львівського комунального підприємства «Сяйво» 25 травня 2016 року, самочинні прибудови та металевий гараж мешканцями будинку по АДРЕСА_1 не демонтовані.

У зв'язку з наведеним та керуючись статтею 376 ЦК України Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада є органом місцевого самоврядування, який представляє територіальну громаду міста та здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України.

Органи місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

А відтак дії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо розглядупитань за фактамиздійсненого (здійснюваного) фізичнимита юридичними особамисамочинного будівництва (реконструкції) об'єктів здійснюютьсянею як суб'єктом владних повноваженьу визначеному законодавствомпорядку.

Звертаючисьдо суду з позовом про знесення об'єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Тому спори, які виникають за участю суб'єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 522/5487/17.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом даного розгляду, не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно здійсненої прибудови, що складається з двох частин, та металевого гаража. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягає частковому задоволенню, судові рішення підлягають скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Залізничної районної адміністрації Львівської області та Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про демонтаж самочинно встановлених прибудов - закрити.

Повідомити Залізничну районну адміністрацію Львівської області, що розгляд вказаної справи віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат В. П. Курило