Справа № 442/1532/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/3403/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Галишина А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року, постановлену в складі головуючого - судді Медведика Л.О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати розрахунки по аліментах від 10 травня 2019 року та від 30 квітня 2019 року, скасувати постанову державного виконавця від 13 травня 2019 року про накладення штрафу на нього, зобов`язати державного виконавця зняти тимчасові обмеження, встановлені відносно нього у ВП № 43054478 та зарахувати платежі, здійснені на картковий рахунок Ощадбанку, який належить ОСОБА_1 в залік погашення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 43054478.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року скаргу задоволено частково.

Скасовано розрахунок державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області по аліментах від 10 травня 2019 року по ВП №43054478.

Зараховано платежі, здійснені на картковий рахунок «Ощадбанк» в загальному розмірі 18 885 гривень, який належить ОСОБА_1 , в рахунок сплати аліментів на її користь по ВП №43054478.

Зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості із врахуванням сплати 18 885 грн., після чого вирішити питання законності введення щодо боржника тимчасових обмежень, встановлених постановами від 13.05.2019 року та накладення на нього штрафу за постановою державного виконавця від 13.05.2019 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі стверджує, що судом першої інстанції не враховано її пояснення, що перераховані кошти на картку в сукупному розмірі 18 885 грн. були коштами, які батько дитини додатково перераховував протягом кількох років на різні потреби, такі як поїздка дитини у дитячий табір, лікування, придбання шкільного приладдя кожного року, сезонного одягу, святкування дня народження. Зазначає, що суд не врахував, що такі додаткові витрати мають іншу правову природу на відміну від аліментів. Посилається на те, що для отримання додаткових витрат на дитину не обов`язково звертатися до суду з окремим позовом, а можна отримувати такі кошти на підставі окремої домовленості та лише у випадку спору такі витрати можуть бути стягнуті на підставі рішення суду. Вважає, що суд помилково поставив у залежність можливість отримання матір`ю додаткових витрат на дитину від наявності чи відсутності окремого рішення суду.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 адвокат Галишин А.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Начальник Дрогобицького міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неможливістю явки в судове засідання представника ДВС в судове засідання.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Галишина А.В. - ураховуючи обов`язок суду апеляційної інстанції дотримуватись строків розгляду справи, визначених ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відмовив у задоволенні клопотання начальника Дрогобицького міського ВДВС про відкладення розгляду справи та вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності представника Дрогобицького міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ( арк. спр. 64) і доказів про неможливість прибути в судове засідання не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно дійшов висновку про скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за 10 травня 2019 року та зарахування сплачених на картковий рахунок «Ощадбанку» коштів в розмірі 18885 грн. в рахунок сплати аліментів.

Апеляційний суд вважає зазначений висновок обґрунтованим, з огляду на таке.

Судом встановлено такі обставини.

27 березня 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №442/1532/14-ц пров. №2/442/816/2014).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримала виконавчий лист №442/1532/2014-ц, виданий 14 квітня 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

22 квітня 2014 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження.

31 липня 2015 року ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 (арк. спр. 43).

10 травня 2019 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чигер М.І. складено розрахунок заборгованості по аліментах з примусового виконання виконавчого листа №442/1532/14ц від 14.04.2014 року, згідно з яким заборгованість по сплаті аліментів за період з березня 2014 року по квітень2019 року становить 31000 грн. (арк. спр.28-30).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України, визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2014 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 05 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Як судом першої так і апеляційної інстанцій встановлено, що у період з листопада 26 листопада 2018 року по 02 квітня 2019 року ОСОБА_2 переказував через термінал «Ощадбанк» на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 18885 грн.

Вказані обставини учасниками справи не заперечуються і підтверджуються обставинами справи, зокрема, квитанціями «Ощадбанк» (арк. спр. 5).

ОСОБА_2 у поданій скарзі стверджує, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , стягнутих з нього рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2014 року.

Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання банківських переказів від боржника у період з 26 листопада 2018 року по 02 квітня 2019 року.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, що сплачені ОСОБА_2 та зараховані судом першої інстанції кошти в розмірі 18885 грн. є додатковими витратами на утримання дочки (на поїздку у дитячий табір, лікування та ін.), а не аліментами які згідно з рішенням суду мав сплачувати ОСОБА_2 не підтверджено будь-якими доказами.

Крім того, в матеріалах справи наявна квитанція №257236РК від 26.05.2017 року про оплату Яцкевичем Богданом Зіновійовичем путівки для ОСОБА_4 в ДП України «МДЦ «Артек» (арк. спр. 7).

Згадана квитанція проведена окремим платежем із вказаним призначення такого, а тому твердження ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, що в суму 18885 грн. ввійшли кошти на відшкодування проплаченого нею відпочинку доньки в таборі ДП України «МДЦ «Артек» та інші додаткові витрати є необґрунтованими.

Згідно з частиною другою статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, враховуючи те, що ОСОБА_2 доведено сплату аліментів у загальній сумі 18885 грн на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зарахування даних платежів в рахунок сплати аліментів.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 30.04.2019 року, оскільки зазначення у розрахунку заборгованості від 10.05.2019 року про визначення заборгованості станом на 30.04.2019 року не підтверджує фату складня такого саме 30.04.2019 року. Крім того, ОСОБА_2 не надано, ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів, що такий взагалі було складено державним виконавцем.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.