ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 2019/564/12

Провадження № 22-ц/818/3550/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції в Харківській області Гришко О.А..,

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції в Харківській області Гришко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 27 грудня 2012 року в складі судді Скляренка М.О.,

встановив:

У грудні 2012 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О.А. звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за № 35508102 стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-1217/10, виданого 12 травня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь ВАТ «Кредитпромбанк» суми боргу в розмірі 95045 гривень 99 копійок.

Державний виконавець в своєму поданні, погодженому начальником відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гончаренком В.А., також стверджує, що за вищевказаним виконавчим документом 04 грудня 2012 року відкрите виконавче провадження і боржнику наданий строк для добровільного виконання, 05 грудня 2012 року на все майно боржника накладений арешт, 11 грудня 2012 року, в зв`язку із невжиттям боржником заходів, спрямованих на добровільне виконання рішення суду про стягнення з нього суми боргу, винесена постанова про стягнення з нього ще й виконавчого збору. Також, в поданні зазначено, що на виклики державного виконавця боржник ОСОБА_1 не з`являється, в добровільному порядку вимоги державного виконавця не виконує, ухиляється від виконання рішення суду. В зв`язку з цим державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 27 грудня 2012 року поданняначальника державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О. А. - задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції в Харківській області Гришко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив його права, гарантовані Конституцією України та Європейською конвенцією з прав людини та основоположних свобод, виходячи з того, що судом не було встановлено, що боржник був повідомлений про наявність виконавчого провадження та свідомо ухилявся від виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не надано та матеріали справи не містять доказів відповідно до статей 77-78 ЦПК України щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь - якого іншого документу про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а отже твердження про ухилення від їх отримання та ухилення від виконання рішень нічим не підтверджено.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія судів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за № 35508102 стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-1217/10, виданого 12 травня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь ВАТ «Кредитпромбанк» суми боргу в розмірі 95045 гривень 99 копійок

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XVI «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) визначала, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналізуючи положення статті 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) у взаємозв`язку з положеннями статті Закону № 3857-XII та статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XVI «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 2-1217/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» суми боргу в розмірі 95045 гривень 99 копійок.

04 грудня 2012 року державним виконавцемвідділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О.А. за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавцявідділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О.А. від 05 грудня 2012 року було накладено арешт на все майно боржника.

11 грудня 2012 року звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 державний виконавецьвідділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О.А. зазначає, що боржник на виклики державного виконавця не з`являється, в добровільному порядку вимоги державного виконавця не виконує, ухиляється від виконання рішення суду.

Проте, державним виконавцем до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання за рішенням суду.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що в поданні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області Гришко О.А., відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків судовим рішенням.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції в Харківській області Гришко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 27 грудня 2012 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломацького районного управління юстиції в Харківській області Гришко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко