Справа № 161/6527/19 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1173/19 Категорія: 48 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.Ю.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , інспектор Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Невар Роман Володимирович про стягнення майнової шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , інспектор Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Невар Роман Володимирович про стягнення майнової шкоди.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року замінено первісного відповідача з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України на належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року ухвалено позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, 6, на користь ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнову шкоду в розмірі 45714 (сорок п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) гривень 67 копійок, завдану внаслідок ДТП, та 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень за оцінку транспортного засобу, за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_3 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок понесених та документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

02 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення в даній справі, яким просить стягнути з Департаменту патрульної поліції на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8400 грн.

В обґрунтування заяви вказувала, що при ухвалені вказаного судового рішення судом було вирішено лише питання стягнення судового збору. Судом не вирішувалось питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року в задоволені заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по справі № 161/6527/19 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , інспектор Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Невар Роман Володимирович про стягнення майнової шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у даній цивільній справі від 28 серпня 2019 року відповідно до вимог ст. 141 УПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу, про що зазначено у мотивувальній та резолютивній частині рішення суду.

В мотивувальній частині рішення суду від 28 серпня 2019 року судом обґрунтовано з яких підстав не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. Так суд першої інстанції вказав про те, що позивачем не підтверджено та не доведено належними доказами понесення нею витрат на правничу допомогу, зокрема: не було надано акту приймання-передачі наданих послуг, а також квитанцій до прибуткового касового ордеру.

Відтак питання компенсації витрат на правничу допомогу вирішувалось судом під час ухвалення рішення суду, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в ухваленні додаткового рішення про яке просила позивач.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог ЦПК України до закінчення судових дебатів позивачем (її представником) не було зроблено відповідної заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Не було подано позивачем також і попереднього розрахунку суми зазначених судових витрат, які вона очікувала понести в зв`язку з розглядом справи.

Позивачем 02 вересня 2019 року (після ухвалення рішення суду від 28 серпня 2019 року) було надано копію договору про надання правової(правничої) допомоги від 14 січня 2019 року, копію додаткової угоди про виплату гонорару за надання правової допомоги від 14 січня 2019 року, копію акту приймання-передачі грошей від 14 січня 2019 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 28 серпня 2019 року, копію посвідчення адвоката та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_1

18 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд питання про стягнення витрат на правничу допомогу без його участі та додано копії квитанції до прибуткового ордера №09 від 14 січня 2019 року про оплату ОСОБА_3 8400 гривень ОСОБА_1 послуг адвоката.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки він узгоджується з вимогами цивільно-процесуального закону та зроблений на підставі встановлених судом обставин справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді