Справа № 462/4090/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Аврамишиної Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 27.06.2019 року звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, через, що у них часто виникали сварки. Вони проживають окремо один до одного, тривалий час не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Зазначив, що їхня сім`я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним.

Суд, ухвалив розглядати справи за відсутності позивача та відповідача, кожен окремо з них подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, відповідач позов визнає, що відповідає вимогам ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 11.08.2007 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2348 (а.с.4), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та припинили сімейні стосунки.

Враховуючи те, що позов поданий ще в червні 2019 року, проте з того часу подружжя не примирилося, не налагодило свої сімейні відносини, свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків нема.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає на АДРЕСА_2 , що був зареєстрований 04 серпня 2008 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2348.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

Текст рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю.Колодяжний