ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/787/18 Номер провадження 22-ц/814/526/19Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання : Діхтяр Т.В.,

Позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи: служба у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року, ухвалене у період часу з 13:19:52 год. до 13:37:00 год. 22 листопада 2018 року під головуванням судді Ощинської Ю.О., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

22 червня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підстави позову вмотивовувала тим, що з 04 червня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, син зі згоди відповідача проживає разом з матір'ю. Увесь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Присуджені за рішенням суду аліменти відповідач вчасно не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість по їх виплаті більш, ніж за п'ять місяців.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи: служба у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на невідповідність висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач позовні вимоги визнав, стосовно позбавлення батьківських прав не заперечував.

Також позов підтримала і служба у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації , якою був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього ОСОБА_4 апелянт вважає цей висновок достатньо вмотивованим.

Заперечує проти висновку місцевого суду порушення прав малолітнього ОСОБА_4, вказуючи на відсутність обґрунтування в рішенні.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відповідач ОСОБА_3 надав до апеляційного суду заяву, у якій вказує на визнання ним позовних вимог у повному обсязі, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а рішення суду скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що з 04 червня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю.

З характеристики на вихованця молодшої групи Пирятинського ДНЗ №2 «Пролісок» встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дошкільний навчальний заклад «Пролісок» з 19 березня 2018 року. Дитина виховується мамою ОСОБА_2. Дитина садочок відвідує регулярно, завжди має чистий та охайний вигляд, легко вступає у контакт з дорослими та однолітками, доброзичливий, рівень сприйняття відповідає віку, на заняттях активний. До доручень відноситься відповідально, завжди доводить розпочату справу до кінця. Володіє навичками самообслуговування. Мама дитини бере участь у її вихованні, приводить ОСОБА_4 у садок, відвідує святкові заходи, які проводяться, цікавиться долею та проблемами дитини, відвідує батьківські збори, приділяє увагу інтересам сина, проводить з ним час, спілкується та турбується про нього (а.с. 12).

Рішенням Пирятинського районного суду від 02 березня 2016 з відповідача стягнуто аліменти на дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що відповідач сплачував аліменти деякий період часу з квітня по жовтень 2017 року доки мав роботу, після чого її втратив. На даний час ОСОБА_3 працює на ТОВ «Центуріон-Дистрибюшен» (а.с 63).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано безспірних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, чи вживались щодо нього заходи реагування за заявами позивачки в органи поліції, органу опіки та піклування.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, Конвенції про прав дитини.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що ОСОБА_4 проживає з матір'ю в однокімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями, яку вони винаймають (а.с. 34). Для проживання, виховання дитини створено умови на задовільному рівні. Неповнолітній ОСОБА_4 забезпечений всіма необхідними речами та іграшками (а.с. 34).

Згідно висновку №01-44/446 від 15 серпня 2018 року служба у справах дітей Пирятинської РДА вказано про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, з тих підстав, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню неповнолітнього сина.

Також встановлено, що у період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4. В даний час працює на ТОВ «Центуріон - Дистрібюшен», що вказує на можливість виконання ним обов'язку по утриманню дитини.

Відповідно до довідки, виданої начальником сектору превенції Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області №5590/115/129/04-2018 від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно довідки Пирятинського РВ ДСВ ГТУЮ у Полтавській області №14.21-38/9213 від 12 листопада 2018 року ОСОБА_3 до адміністративної та кримінальної відповідальності за несплату аліментів не притягувався. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 64). Скарг з приводу жорстокого поводження з дитиною на ОСОБА_3 не надходило.

Надаючи оцінку обставинам справи, місцевий суд взяв до уваги роз'яснення Постанови Пленуму ВСУ від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», де вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності з вимогами ст. 206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 як в ході судового провадження, так і на бесіді зі співробітниками служби у справах дітей Пирятинської райдержадміністрації жодного разу не заперечував проти позбавлення його батьківських прав визнавши позов повністю.

Під час розгляду справи в місцевому суді суд не постановлював ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Відповідно до частини п'ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Зі змісту висновку №01-44/446 від 15 серпня 2018 року служби у справах дітей Пирятинської РДА вбачається, що ОСОБА_3 не має бажання налагоджувати контакт та відносини зі своїм сином ОСОБА_4.

У підтвердження цього свідчать і інші докази, здобуті в ході судового провадження, а саме: визнання позову відповідачем, як на стадії розгляду справи судом першої інстанції, так і в ході апеляційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Апеляційний суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з малолітнім сином ОСОБА_4, не намагається налагодити контакт, не виявляє піклування про дитину. Вихованням сина у повній мірі займається мати. Конфлікту між батьками малолітнього ОСОБА_4 (сторонами у справі), та інших перешкод у спілкуванні батька з сином, судом не встановлено.

Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача ОСОБА_3 від виховання дитини та нехтування своїми обов'язками, та, як наслідок, - винність поведінки відповідача в цих діях.

Зі змісту рішення місцевого суду вбачається, що судом зроблено висновок про приховування відповідачем якихось обставин, однак що це за обставини суд не з'ясував.

Разом з тим вбачається, що відповідач неодноразово наголошував на позбавленні його батьківських прав, та на тій обставині, що він не буде приймати участь у вихованні сина.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не буде суперечити інтересам дитини.

У відповідності з вимогами ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Пирятинського районного суду від 2 березня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини.

В зв'язку з чим повторне стягнення аліментів не є доцільним.

Відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею 18 років. і у випадку позбавлення його батьківський прав.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт беззаперечного умисного нехтування відповідачем ОСОБА_3 обов'язками батька. Підстав вважати можливим зміну поведінки останнього, судом не встановлено.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Внаслідок свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, та, як наслідок, порушення прав малолітнього сина ОСОБА_4, були порушені права позивача ОСОБА_2, матері дитини.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина на підставі рішення Пирятинського районного суду від 02 березня 2016 року ( справа № 544/126/16-ц.)

Враховуючи висновок суду про скасування судового рішення, судові витрати у справі підлягають розподілу, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при зверненні до суду першої інстанції сплатила судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. За подачу апеляційної скарги нею було сплачено 1056 гривень 20 копійок.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, з відповідача на її користь слід стягнути судові витрати в сумі 1761 гривні 00 койок. (704,80 +1056,20).

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1761 гривню 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 лютого 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин Л.М. Хіль