Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/284/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді- Козіної С.М.,

за участі:

секретаря- Маламан Я.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

відповідачів: ОСОБА_2 (не з`явився),

ОСОБА_3 (не з`явилась),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2016 року. зареєстрованого в реєстрі за № 2030. За вказаним договором ОСОБА_2 є колишнім власником цієї квартири і зареєстрований у ній до цього часу разом з ОСОБА_3 , з якою вона не знайома. Протягом двох років з дня продажу квартири ОСОБА_2 обіцяв приїхати разом з ОСОБА_4 та добровільно знятися з реєстраційного обліку за адресою квартири позивачки. Проте, відповідач ОСОБА_2 змінив свій номер телефону і адреса його фактичного місця проживання їй невідома. З того часу засоби зв`язку з ОСОБА_2 втрачені, а з ОСОБА_4 засобів зв`язку не було. Спільного господарства відповідачі з позивачкою не вели, їх особистих речей у квартирі, господарських будівлях і спорудах немає, за комунальні послуги вони не платять. Отже, позивачка вважає, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням.

Позивачка просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 внаслідок відсутності в ній понад шість місяців без поважних причин; визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 внаслідок відсутності в ній понад шість місяців без поважних причин.

У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128, 131 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2016 року, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 7, 8).

Згідно з довідкою КП "Ржищівжитлосервіс" № 101 від 20 вересня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 . До складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 (а.с. 9).

Згідно з довідкою КП "Ржищівжитлосервіс" № 104 від 27 вересня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 . За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (а.с. 10).

З актів обстеження проживання від 20 березня 2019 року, 27 травня 2019 року, 26 липня 2019 року, 25 вересня 2019 року, складених комісією в складі: депутата Ржищівської міської ради Київської області VII скликання Журила І.В. та громадян ОСОБА_8 .Ю., Тимошенка В.О., встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у даній квартирі з жовтня 2016 року, особистих речей та предметів домашнього вжитку громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даній квартирі немає, участі у веденні спільного господарства вони не приймали, за комунальні послуги не платили (а.с. 11, 12, 13, 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Саттею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з жовтня 2016 року виїхали з квартири АДРЕСА_1 , та з того часу там не проживають, тому втратили право користування цим житлом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 71, 72, 150, 163 ЖК Української РСР, ст. 29, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користуванням квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), такою, що втратила право користуванням квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя