П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року місто Київ

справа № 759/19139/17

провадження №22-ц/824/15701/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 9 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Ул`яновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він за власні кошти здійснив ремонт будинку, який належить матері його дружини ОСОБА_3 . Загальна вартість робіт, які ним виконувались, та будівельних матеріалів становить 78563 грн.51 коп. Вкладаючи свої особисті кошти у ремонт приватного будинку, розраховував на подальше проживання у цьому будинку разом зі своєю дружиною та відповідачкою ОСОБА_2 , планував будувати сім`ю та створювати сімейний побут. Однак, з певних обставин шлюб між сторонами розпався, на даний час позивач жодних стосунків не підтримує ні з відповідачем, ні з її донькою - колишньою своєю дружиною, підстав для проживання в належному відповідачу будинку у позивача немає.

Посилаючись на те, що відповідач набув майно на загальну суму 78563 грн.51 коп. за його рахунок з підстав, які згодом відпали, позивач просив на підставі ст..ст.1212, 1213 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 78563 грн.51 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 9 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів. Крім того, посилався на те, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів фактичний розмір понесених витрат є хибними, оскільки у матеріалах справи містяться усі первинні документи, які підтверджують факт виконання робіт, місце виконання робіт та їх вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 9 вересня 2019 року - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 11 січня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 та є власником 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою на підставі договорів дарування від 30 жовтня 2003 року.

Протягом червня-серпня 2008 року в будинку АДРЕСА_2 проводився комплекс ремонтно-будівельних робіт, серед яких виконані покрівельні роботи, виготовлені і встановлені ворота, паркан, проводилось будівництво веранди. Позивачем за згодою відповідача було продано обладнання та автомобіль, що належали її батькові, й за рахунок виручених коштів оплачувалися виконані роботи.

Вказані обставини встановлені рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року про визнання укладеним договору підряду з ОСОБА_2 від 10 серпня 2008 року та стягнення коштів з відповідача в розмірі 78563 грн.51 коп., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 17 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року рішення Святошинського районного суду м.Києва від 30 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 17 листопада 2016 року залишено без змін.

28 липня 2008 року між позивачем та ПП «Аркадіум Бум Груп» укладено договір підряду (ремонтно-будівельних робіт), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати ремонтно-будівельні роботи в приміщеннях замовника.

Відповідно до рахунку-фактури від 1 серпня 2008 року позивач сплатив підприємству 2700 грн. Рахунком від 1 серпня 2008 року сплачено кошти в розмірі 7300 грн.

19 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_6 укладено договір №19/08 про виготовлення продукції-металопластикових виробів та фурнітури на загальну суму 9891 грн. Кошти за вказаним договором сплачені в повному обсязі відповідно до товарного чеку № 19/08.

1 серпня 2008 року відповідно до видаткової накладної позивач сплати 2082 грн.08 коп. за товар, 28 липня 2008 року сплатив 2448 грн.60 коп.

Також до матеріалів справи додано квитанції на суму 726 грн.92 коп. від 2 серпня 2008 року, 161 грн. 40 коп., 942 грн. 20 коп. від 3 серпня 2008 року, видаткові накладні від 4 вересня 2008 року, 5 вересня 2008 року на суму 6132 грн. кожна за котел.

15 липня 2008 року позивач та ПП «Арт і кул» уклали договір № 150708 з постачання будівельних робіт та виконання ремонтно-будівельних робіт приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю робіт на суму 100000 грн.

8 вересня 2008 року, 10 вересня 2008 року на виконання умов договору позивачем сплачено 58672 грн.51 коп., 13260 грн., 45412 грн.51 коп., що підтверджується рахунком на оплату від 8 вересня 2008 року, актом надання послуг, видатковою накладною від 10 вересня 2008 року.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 2 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Крім того, судом установлено, що після одруження позивача з донькою відповідача, для покращення житлових умов сім`ї, прийнято рішення провести ремонтні роботи в належній на праві власності частині будинку відповідача для подальшого спільного проживання, що і було зроблено сторонами. Шлюбні відносини між подружжям не склались, шлюб розірвано, позивач будинком не користується.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року встановлено, що кошти на покращення житлових умов сплачувались усіма членами родини, в тому числі і за рахунок коштів, отриманих від продажу автомобіля, що належав батькам відповідача, відповідач сплатила позивачу на вимогу останнього грошові кошти за ремонтні роботи в будинку в сумі 22345 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обставин розміру понесених коштів та обставин того, що ним витрачено його особисті кошти на ремонтні роботи, оскільки на момент здійснення таких робіт, позивач перебував у шлюбі. Сплачені позивачем кошти за будівельні матеріали не свідчать того факту, що витрачені кошти були його особистою власністю. Також суд першої інстанції виходив із того, що для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження майна, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Проте, позивачем факт безпідставного набуття майна відповідачем за рахунок позивача не доведено.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, які були витрачені на ремонт належного відповідачу будинку, яким після розірвання шлюбу з дочкою відповідачки ОСОБА_2 позивач не користується.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення а стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст.1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від одніє особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Установлено, що протягом червня - серпня 2008 року в будинку АДРЕСА_2 , частина якого належить відповідачці ОСОБА_2 , проводилися ремонтні роботи. На момент проведення ремонтних робіт ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , матір`ю якої є відповідачка ОСОБА_2 . Кошти на ремонт сплачувалися усіма членами родини.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ремонтні роботи у будинку відповідача здійснювалися лише за кошти, які належали позивачу ОСОБА_1 , а також, що майно належне відповідачу збільшилося у вартості за рахунок особистих коштів позивача, останнім, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт безпідставного набуття відповідачем майна за рахунок позивача не доведений.

Сам по собі факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та неможливість позивача у зв`язку з цим користуватися будинком, не є тією підставою, яка відповідно до ст.1212 ЦК України, зобов`язує відповідача повернути отримане майно, в тому числі і грошові кошти.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховані наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрачених позивачем особистих коштів на проведення ремонтних робіт у будинку відповідача, є безпідставними. Самі по собі договори, рахунки-фактура, квитанції про сплату коштів на придбання будівельних матеріалів, а також на оплату будівельних робіт, не дають підстав уважати, що витрачені позивачем кошти є його особистою власністю.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 9 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус