Справа № 640/2744/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

при секретарі Кострової Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції Ярмоленко Олександра Валентиновича від 03.07.2018року у ВП №46700285 з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова у цивільній справі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії ,-

встановив:

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.03.2014р. у цивільній справі №640/2744/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволені частково.

Так за рішенням суду, в тому числі зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 демонтувати у приміщенні кухні 4-10 самочинно встановлені дошки між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11; двері між коридором 4-12 та кухнею 4-10; демонтувати дерев'яні дошки з коридору - приміщення 4-12 в житлову кімнату - приміщення 4-11.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.05.2014р. рішення Київського районного суду м.Харкова залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.01.2018 р., з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.02.2018р., роз'яснена резолютивна частина рішення суду від 13.03.2014р.

Так згідно вказаних роз'яснень - рішення суду в частині демонтажу самочинно встановлених дошок між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 та самочинно встановлених дверей між кухнею 4-10 та коридором 4-12 розуміти як демонтаж, що значить розбирання або зняття дерев'яних дошок, якими закрито дверні блоки.

На виконання вказаного рішення видані виконавчі листи, які пред'явлені до виконання до Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Ст. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленко О.В. відкриті виконавчі провадження по кожному боржнику - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Стягувач ОСОБА_1 16.07.2018р. звернувся у суд із скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ в Харківській області Ярмоленка О.В. від 03.07.2018р. по ВП №46700285 зазначаючи, що вона не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» .

За ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи..

ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану постанову він отримав 11.07.2018р., що не заперечується державним виконавцем, тому суд вважає, що ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 11.07.2018р. не пропущено.

Так згідно оскаржуваної постанови, ст.державним виконавцем Ярмоленко О.В., встановлено, що відповідно до акту державного виконавця рішення суду виконано в повному обсязі.

В результаті виходу зафіксовано, що у приміщенні 4-10 самочинно встановлені дошки між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 - відсутні; двері між коридором 4-12 та кухнею 4-10 - відсутні; дерев'яні дошки з коридору - приміщення 4-12 в житлову кімнату - приміщення 4-11 - демонтовані та відсутні.

Рішення суду виконано та на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 46700285 - закінчено.

Стягувач ОСОБА_1 зазначає, що фактично рішення суду не виконано, оскаржувана постанова винесена з порушенням ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Суд дослідивши усі докази які надані як ОСОБА_1 так і державним виконавцем, оцінивши їй вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Так за ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що від час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто постанова є одним із різновидом рішення, яке приймає державний виконавець та яке можу бути оскаржено.

За ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1291 КУ держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Надані на виконання ухвали суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження №46700285 свідчать, що на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 13.03.2014р. та заяви стягувача ОСОБА_1, 17.02.2015р. було відкрито виконавче провадження, боржник ОСОБА_4 За вказаним виконавчим провадженням в тому числі ОСОБА_4 зобов'язана демонтувати самочинно встановлені дошки між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 та самочинно встановлені двері між кухнею 4-10 та коридором 4-12.

За актом від 23.06.2018р., який міститься у ВП №46700285, вбачається, що ст.державним виконавцем Ярмоленко О.В., в присутності двох понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11, за участю божника ОСОБА_5, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні 4-10 самочинно встановлені дошки між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 - відсутні; двері між коридором 4-12 та кухнею 4-10 - відсутні; дерев'яні дошки з коридору - приміщення 4-12 в житлову кімнату - приміщення 4-11 - демонтовані та відсутні. У зв'язку з чим рішення суду виконано.

Під час складання акту державним виконавцем здійснені фотознімки, які оглянуту судом.

За запереченнями державного виконавця та наданими матеріалами ВП №46700285, суд приходить до висновків, що хоча в оскаржувані поставові відсутня дата акту, при її винесені державний виконавець враховував акт саме від 23.06.2018р.

Як вбачається із акту державного виконавця рішення суду де боржниками визначені ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - в частині демонтажу самочинно встановлених дошок між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 та самочинно встановлених дверей між кухнею 4-10 та коридором 4-12 - виконано. Що підтверджується фотознімками зробленими виконавцем до акту.

Крім того, судом 16.01.2019р. проведений огляд вказаних приміщень (здійснений за письмового дозволу співвласника ОСОБА_1) про що складений протокол окремої процесуальної дії. Огляд зафіксований на відео, запис якого залучений до протоколу. (вказані документи оглянуті судом під час розгляду скарги)

Згідно проведеного огляду судом встановлено виконання рішення суду в частині демонтажу самочинно встановлених дошок між коридором 4-12 та житловою кімнатою 4-11 та самочинно встановлених дверей між кухнею 4-10 та коридором 4-12.

Тобто, під час огляду приміщення 4-10 (кухня), 4-12 (коридор) були в тому ж стані, як зафіксовано державним виконавцем в акті.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зазначені документи підтверджують основне - виконання рішення суду та поновлення прав ОСОБА_1, які захистив суд у судовому рішення від 13.03.2014р., внаслідок чого виконавче провадження ВП №46700285 - закінчено.

Посилання ОСОБА_1, що рішення суду на теперішній час не виконано, що боржники перед приходом до них державного виконавця та суду знімають двері до кухні, а після уходу ставлять назад, суд вважає безпідставними, оскільки не підтверджені документально, більш того спростовані актом державного виконавця від 23.06.2018р., який узгоджується із протоколом окремої процесуальної дії від 16.01.2019р.

Відповідно до ч.2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Так дійсно, оскаржувана постанов прийнята з порушенням строку передбаченого ч.2 ст. 39, оскільки про виконання рішення суду державний виконавець дізнався 23.06.2018р., однак вказана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суд пересвідчився 16.01.2019р., що рішення суду (в частині ВП №46700285) виконане.

Крім того, вказані недоліки постанови є незначними, оскільки здійснено основне - виконано рішення суду, про що суд пересвідчився здійснивши огляд вказаних приміщень на місці. Не може бути скасовано правильне по суті рішення державного виконавця, викладене у формі постанови та відступлено від принципу правової визначеності лише за для правового пуризму - надмірного прагнення до чистоти, переваги форми над змістом, що узгоджується із рішенням ЄСПЛ від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти РФ».

Наявні судові рішення по іншим скаргам ОСОБА_1, зокрема ухвал Київського районного суду м.Харкова від 09.01.2019р., 23.01.2019р., за якими скарги ОСОБА_1 задоволені, не впливають на розгляд даної скарги, оскільки стосуються інших виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене підстави для задоволення скарги та скасування акту державного виконавця - відсутні.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції Ярмоленко Олександра Валентиновича від 03.07.2018року у ВП №46700285 з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова у цивільній справі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Повний текст виготовлено 11.02.2019р.

Суддя Бородіна Н.М.