Справа № 404/4084/18
Номер провадження 2/404/2673/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання кредитного договору, укладеного між Публічним Акціонерним Товариством Комерційним Банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 недійсними з моменту його укладення.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , вступила в договірні відносини з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПриватБанк» , а саме подала заяву-анкету від 08.02.11 року про намір одержати кредитні кошти. На той момент мешкала на території, яка на даний час окупована та на якій певний час проводилась Антитерористична операція (АТО) та зараз операція Об`єднаних сил (ООС) в с. Мічуріне, Тельманівський район, Донецька обл., де подала заяву-анкету про намір одержати кредитні кошти.

У зв`язку з цим була вимушена виїхати до м. Кропивницького, на підтвердження надана довідку від 02.05.2018 № про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Через деякий час, від відповідача почали надходити повідомлення про те, що уклала кредитний договір та отримала кредит у розмірі 23 960грн. 00 коп. Тому , звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» для надання роз`яснень з приводу розрахунків щодо наявної заборгованості та документів, на підставі яких було здійснено такі розрахунки, про що було відмовлено.

Звернулася до відповідача про надання кредитного договору, надання заяви-анкети та усіх істотних умов договору кредитування, як то строки, порядок погашення кредиту, розмір кредитного ліміту, порядок нарахування щомісячних платежів, вид та строки кредитної картки, тощо.

Банк вказав, що один примірник договору було надіслано під підпис та законодавством України не передбачено обов`язок банку надавати копії договорів клієнтам.

Тому, вимушена звернутися до суду для визнання даного кредитного договору недійсним.

Відповідно до виписки по картці № НОМЕР_1 за період 17.11.2013р. по 17.11.2017р. заборгованість виникла з листопада 2013 року та нараховується до сьогоднішнього дня. На 17.11.2017 рік сума заборгованості складає 218119,22 грн.

Вважає, що представник банку зробив ці розрахунки та належним чином не підтвердив свою правомірність щодо здійснення таких фінансових розрахунків.

Адвокат позивача Швець Р.Ю. вказав , що саме дана Анкета заява є тим кредитним договором , який має бути визнаний судом недійсним, послався на правову позицію , висловлену Верховним Судом у Постанові від 03.07.19 року щодо обґрунтування наявності обставин, а саме невідповідності Правил надання банківських послуг Приватбанку, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути 20000 грн. витрат за правничу допомогу .

До судового засідання представниками відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву та зазначено, що з програмних комплексів Банку дійсно вбачається, що сторони перебувають у договірних відносинах, починаючи з 08.02.2011 року, коли позивач приєдналась до умов та правил надання банківських послуг, заповнивши у Банку відповідну заяву-анкету.

Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу).

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, позивач приєдналася до запропонованих банком Умов надання кредиту, що підтверджується його особистим підписом.

Підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивач засвідчила власним підписом, що згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Таким чином, згідно Анкети-Заяви позивач погодилася з тим, що ця Заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг тобто усіх послуг Банку, а не лише продукту, який безпосередньо оформлювався під час підписання такої Заяви.

Згідно п. 2.2. Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Згідно затвердженої у Банку наказом № СП-2010-64 від 21.01.2010 року процедури ідентифікації клієнта, клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить повну ідентифікацію, а саме - заповнює Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також сканується паспорт клієнта.

Згідно наказу № СП-2010-599 від 31.05.2010 року, при оформленні кредитної картки за ініціативою Клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування Клієнта з карткою.

Підписуючи Анкету-Заяву позивач пройша ідентифікацію в Банку, а тому під час отримання Позивачем будь-яких інших платіжних карток, у тому числі кредитних, повторне заповнення будь-яких Анкет-Заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами по Банку та яка не суперечить чинному законодавству, клієнта було лише сфотографовано з такими картками.

Позивач у позові не заперечувала про те, що дійсно укладала з банком договір, отримувала кредитні кошти та має заборгованість зі сплати кредиту.

Зазначені обставини підтверджені наданою позивачем випискою по картковому рахунку, що відображає як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки, а також підтверджується тривалим листуванням між сторонами.

Таким чином, позивач своїми діями та наданими доказами підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин на вищевказаних умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Спірний договір укладено особами, які мали необхідний обсяг дієздатності, без будь-якого примусу, у письмовій формі, зміст договору не суперечив вимогам діючого законодавства, такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та такі наслідки фактично настали. Отже жодних підстав, для визнання спірного договору недійсним матеріали справи не містять, позивачем такі обставини не вказані.

Обставини, на які вказує позивач, зокрема щодо порушення, на думку позивача, вимог Закону України "Про захист прав споживачів", є надуманими та не мають своїм наслідком визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сторони перебувають у договірних відносинах з 2011 року, отже на час звернення позивача до суду строк позовної давності щодо обставин укладення договору сплив.

За таких підстав, у випадку, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість позову, просили застосувати позовну давність до усіх вимог за даним позовом, про що зробили відповідну заяву.

Просили визнати позов не обґрунтованим, позовні вимоги безпідставними та надуманими, такими, що мають на меті лише намагання позивача уникнути відповідальності за взятими на себе зобов`язаннями.

Судом встановлено наступні факти.

Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору підтверджується анкетою -заявою та приєднанням до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 08.02.2011 року

Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу).

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, позивач приєдналася до запропонованих банком Умов надання кредиту, що підтверджується її особистим підписом.

Підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивач засвідчила власним підписом, що згодна з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Згідно п. 2.2. Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Згідно затвердженої у Банку наказом № СП-2010-64 від 21.01.2010 року процедури ідентифікації клієнта, клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить повну ідентифікацію, а саме - заповнює Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також сканується паспорт клієнта.

Згідно наказу № СП-2010-599 від 31.05.2010 року, при оформленні кредитної картки за ініціативою Клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування Клієнта з карткою.

Підписуючи Анкету-Заяву позивач пройшла ідентифікацію в Банку, а тому під час отримання позивачем будь-яких інших платіжних карток, у тому числі кредитних, повторне заповнення будь-яких Анкет-Заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами по Банку та яка не суперечить чинному законодавству, клієнта було лише сфотографовано з такими картками.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки сторони перебувають у договірних відносинах з 2011 року, отже питання застосування наслідків пропуску позовної давності згідно заяви представників банку судом не розглядається, так як позовні вимоги по своїй суті є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач у позові не заперечувала про те, що дійсно укладала з банком договір, отримувала кредитні кошти та має заборгованість зі сплати кредиту, що підтверджувала в різних заявах

При цьому, вказані в позові обставини не відповідають , встановленим в судовому засіданні , а саме : позивач наче б то заперечувала про те, що дійсно укладала з банком договір, отримувала кредитні кошти та має заборгованість зі сплати кредиту.

Але всі її письмові звернення до самого Банку за її підписом та надані нею на підтвердження її позову як письмові докази мають зазначення , що кредитний договір вона укладала, кошти отримувала , та у зв`язку з обставинами , що не залежали від її волі (окупацією) вона не має змоги сплачувати відсотки та пеню, при цьому акцентуючи увагу на тому , що не ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Факт користування коштами також підтверджені наданою саме позивачем випискою по картковому рахунку, що відображає як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки, а також підтверджується тривалим листуванням між сторонами.

Таким чином, позивач своїми діями та наданими доказами підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин на вищевказаних умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Спірний договір укладено особами, які мали необхідний обсяг дієздатності, без будь-якого примусу, у письмовій формі, зміст договору не суперечив вимогам діючого законодавства, такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та такі наслідки фактично настали.

Отже жодних підстав, для визнання спірного договору недійсним матеріали

справи не містять, позивачем такі обставини не вказані.

Обставини, на які вказує позивач, зокрема щодо порушення, на думку позивача, вимог Закону України "Про захист прав споживачів", є надуманими та не мають своїм наслідком визнання договору недійсним.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати вважати по фактичному їх понесенні .

Враховуючи викладене та керуючись статтями 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.134-142, 263,265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним , відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Повний текст рішення виготовлено 20.12.19р.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда