Справа № 297/1597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви про спростування недостовірної інформації щодо ділової репутації особи,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви про спростування недостовірної інформації щодо ділової репутації особи, а саме про визнання недостовірною інформацією про те, що ОСОБА_1 допустила моральний проступок у звязку з чим її трудові відносини у Реформатському ліцеї с. Велика Добронь Ужгородського району повинні бути припинені, яка зазначена у рішенні відповідача № 2/2018 від 07.06.2018 року, а також про зобовязання ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви відкликати вказану інформацію з прийнятого рішення № 2/2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з вересня 2016 року, працюючи вчителем Реформатського ліцею с. Велика Добронь Ужгородського району, не мала жодних зауважень чи стягнень щодо навчального процесу. Також вказує, що вкінці навчального 2018 року між нею та директором Реформатського ліцею виник невеликий конфлікт, не пов'язаний з роботою. ОСОБА_4 рада відповідача, засновника вказаного освітнього закладу, не зясувавши конкретні факти, а прийнявши до уваги тільки чутки, прийняла рішення 07 червня 2018 року № 2/2018 про те, що трудові відносини ОСОБА_1 у Реформатському ліцеї повинні бути припинені через те, що позивач допустила моральний проступок. Останнє мотивує тим, що вказана інформація відносно неї є негативною, отже недостовірною, така паплюжить її ділову репутацію бездоганного педагога і оскільки інформація доведена до відома директора ліцею та педагогів, отже є розповсюдженою. У звязку з наведеним, ОСОБА_1 просить визнати інформацію, яка міститься у вище вказаному рішенні відповідача, про те, що вона допустила моральний проступок, недостовірною та просить зобовязати відповідача відкликати таку інформацію з прийнятого рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви надіслав відзив на позов, в якому вказав, що відповідач вважає позов безпідставним, надуманим, таким, що не містить фактичні дані, а вказані обставини не підтверджені доказами. Відповідач у відзиві зазначає, що в оспорюваному рішенні ОСОБА_4 не міститься твердження про те, що ОСОБА_1 допустила моральний проступок, а трудові відносини позивача були припинені за її особистою заявою в порядку переведення в інший навчальний заклад з 03.09.2018 року. Також відповідач звертає увагу суду на те, що твердження позивача про те, що інформація відносно неї була розповсюджена, не підтверджена жодними доказами. Оскільки поширення інформації не мало місця, не відбулося поширення негативної інформації щодо позивача, не було завдано шкоду її особистим немайновим благам та не мало місце перешкоджання особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю (а. с. 55-59).

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на вказаний відзив, в якому зазначила, що поширення негативної інформації щодо неї відбулося, оскільки оспорюване рішення було надіслано до трьох адресатів: Реформатському ліцею с. В. Добронь, директору ліцея ОСОБА_5 та позивачу. Крім того, позивач вказує, що текст даного рішення відомий не тільки директору ліцея, а ще секретарю Гал Е.Б. та духовному директору ОСОБА_6, який і передав текст рішення позивачу. Також ОСОБА_1 вказує, що доказами недостовірності інформації щодо неї є характеристики та грамоти, які виключно позитивно характеризують позивача за місцем проживання, роботи та у релігійному середовищі села. Також позивач у відповіді на відзив зазначила, що вона написала заяву про звільнення з посади і переведення на роботу в іншому навчальному закладі не у звязку з реалізацією рішення відповідача № 2/2018, а через створення директором ліцею ОСОБА_5 нестерпної атмосфери та переслідування позивача (а. с. 44-45).

В запереченні відповідача на відповідь ОСОБА_1 на відзив, вказано наступне. Надсилання листа на електронну пошту ліцею було необхідним, оскільки лист стосувався також і директора ліцею. Секретар, в трудові обовязки якої входить передача вхідної кореспонденції, також зобовязана не розголошувати відомості, які стали їй відомі під час виконання трудових обовязків. Дану обставину відповідач вважає такою, що не свідчить про розголошення серед трудового колективу інформації про позивача. Також відповідач пояснив, що рішення ОСОБА_4 не містить негативної інформації щодо позивача, оскільки в рішенні тільки вказано, що у справі щодо морального проступку прийнято рішення про необхідність припинення трудових відносин з ОСОБА_1 При цьому в рішенні відсутні твердження про негативні моральні якості позивача. Також безпідставними відповідач вважає твердження ОСОБА_1 про утиски та цькування на роботі, оскільки вона працювала та отримувала заробітну плату і премії до моменту, коли сама забажала звільнитись, за цей час до ОСОБА_1 не застосовувались дисциплінарні стягнення чи догани (а. с. 68-70).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю та пояснила, що ніякого морального проступку вона не вчиняла, тому вказане в рішенні ОСОБА_4 не відповідає дійсності. Пояснила, що звільнилась з посади вчителя Реформатського ліцею с. Велика Добронь через постійні конфлікти з директором навчального закладу ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та пояснив, що позивач добровільно написала заяву про звільнення, а не була звільнена на підставі рішення ОСОБА_4 № 2/2018. Дане рішення не зобовязувало ОСОБА_1 звільнятись з роботи в ліцеї с. Велика Добронь.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 297 та ч. 2 ст. 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації.

Згідно з копією Наказу директора ліцею с. Велика Добронь № 41-к від 30.08.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 01 вересня 2016 року була прийнята на роботу до ліцею с. Велика Добронь на посаду заступника директора по НВР на 0,5 ставку, педагогом-організатором на 0,5 ставку, вчителем угорської мови з неповним тижневим навантаженням (а. с. 4).

З рішення ОСОБА_4 Управління Закарпатської реформатської церкви № 2/2018 від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 на своєму засіданні у справі щодо морального проступку прийняла рішення, що трудові відносини ОСОБА_1 у Реформатському ліцеї с. Велика Добронь повинні бути припинені. Також ОСОБА_4 визнала винною директора у підриві репутації школи. Із-за її провини подальші повноваження директора визначатиме ОСОБА_4 з дня прийняття цього рішення (а. с. 20).

В подальшому, позивач ОСОБА_1 була звільнена з посади вчителя угорської мови та літератури та педагога-організатора ліцея с. Велика Добронь Наказом директора ліцею № 69-к від 03.09.2018 року (а. с. 61). Підставою звільнення позивача стала заява останньої від 29.08.2018 року про те, що вона просить звільнити її з 03 вересня 2018 року з посади педагога-організатора та вчителя угорської мови та літератури та ліцея с. Велика Добронь в порядку переведення на посаду педагога-організатора у Великодобронську ОСОБА_7 ст. (а. с. 60).

Так, ч. 1 ст. 201 ЦК України встановлено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова), при розгляді справ про захист честі й гідності фізичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Так, під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Твердження позивача про те, що інформація в рішенні ОСОБА_4 № 2/2018, яка, на її думку, є негативною та недостовірною, була розповсюджена, оскільки доведена до відома директора, секретаря та духовного директора ліцея, є безпідставним, оскільки така інформація не була опублікована у пресі чи передана з використанням засобів масової інформації, не була передана з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку, отже не може вважатися поширеною.

Надсилання оспорюваного рішення електронною поштою Ліцею с. Велика Добронь не можна вважати поширенням інформації стосовно ОСОБА_1, оскільки таке було надіслано з метою виконання рішення ОСОБА_4 відповідальними особами ліцею.

Разом з тим, судом встановлено, що рішення ОСОБА_4 № 2/2018 взагалі не містить будь-якої інформації щодо ОСОБА_1, оскільки в такому зазначено, що ОСОБА_4 прийняла рішення в справі щодо морального проступку, однак в такому відсутнє твердження, що моральний проступок вчинила саме ОСОБА_1, як зазначає позивач.

Отже, судом встановлено відсутність обставин, передбачених п. 15 Постанови, оскільки Рішення ОСОБА_4 не можна вважати поширеним, в такому відсутня взагалі певна інформація, яка б конкретно стосувалась позивача (в такому тільки наявне рішення про необхідність припинення трудових відносин з ОСОБА_1В.), позивачем також не було доведено порушення її немайнових прав чи завдання шкоди її особистим немайновим благам чи перешкоджання повно і всебічно здійснювати нею свої немайнові права. При цьому, відповідачем було доведено, що позивача не звільняли з посади з ініціативи роботодавця, ОСОБА_1 сама просила перевести її на роботу до іншого закладу, а за час роботи в ліцеї с. Велика Добронь після прийняття ОСОБА_4 рішення № 2/2018 ОСОБА_1 отримувала заробітну плату та премії, до неї не застосовувались дисциплінарні стягнення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, оскільки сукупність обставин, вказаних в п. 15 Постанови, позивачем не доведена, а натомість відповідачем доведено відсутність таких обставин, то підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації щодо ділової репутації особи відсутні.

Крім того, ч. 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач не поширював недостовірну інформацію відносно позивача, то і підстави для зобовязання ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви відкликати спірну інформацію з рішення № 2/2018 відсутні.

Таким, чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви є безпідставними, в задоволенні яких слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 201, 277, 297, 299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 246, ч. 6 ст. 259, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

рішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 благодійного фонду управління Закарпатської реформатської церкви про спростування недостовірної інформації щодо ділової репутації особи відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 08 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_8.