Справа № 165/542/19 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/1241/19 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що з 13 серпня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день звернення до суду є повнолітнім, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що вона з дітьми проживає окремо від відповідача і будь-якої допомоги на утримання неповнолітніх дітей не отримує. На даний час донька ОСОБА_5 навчається у школі в м. Нововолинську, відвідує гурток з англійської мови та гри у великий теніс, молодший син ОСОБА_4 навчається у Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного у м. Львові. Вказує, що важко працює, для того щоб матеріально забезпечити себе та неповнолітніх дітей усім необхідним (продуктами харчування, одягом, ліками та вітамінами у разі хвороб дітей, витратами на школу та гуртки, дозвілля дітей), проте обов`язок щодо утримання дітей законом покладений на обох батьків. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований як фізична особа - підприємець у Нововолинському відділенні Володимир-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції, отримує стабільний достатній дохід, за 2017 рік його дохід становить 237325 грн, за 2018 рік - 119450 грн; придбав 28.03.2017 року двохкімнатну квартиру у м. Нововолинську, та у 2017 році набув у власність автомобіль 2014 року випуску. Позивач вважає, що відповідач має достатній дохід для можливості матеріально утримувати дітей, проте самостійно фінансово підтримувати та забезпечувати їхніх спільних дітей не бажає та не надає добровільно кошти на їх утримання. Вважає, що розмір аліментів слід визначити з урахуванням усіх вищевказаних доходів відповідача та у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття.

Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в розмірі по 5000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 2000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 2000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768 грн 40 коп судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Син ОСОБА_4 проживає окремо від матері, про що була надана довідка від 06.05.2019 року з Національної академії сухопутних військ. В період навчання син повністю матеріально підтримується ним, а не матір`ю, що підтверджується відповідними доказами. Позивач не надала доказів того, що син перебуває на її утриманні. В період постійних від`їздів позивача за кордон, дочка перебуває на його утриманні. Суд безпідставно встановив, що він є підприємцем, при цьому ним надавався витяг з Єдиного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців, в якому зазначено, що 30.08.2018 року він закрив підприємницьку діяльність, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Всі покупки нерухомості та транспорту були здійснені ним ще до закриття підприємницької діяльності. Просить змінити рішення Нововолинського міського суду від 18 жовтня 2019 року в частині розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2000 грн на 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, а в частині стягнення на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 - скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 спроможний сплачувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні та визначив їх розмір в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину до досягнення повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 13.08.1996 року, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року між ними розірвано.

На час звернення з позовом сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю з 28.07.2005 року. Підприємницьку діяльність відповідачем припинено з 30.08.2018 року.

Згідно довідки від 06.05.2019 року Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_4 перебуває на військовій службі і є курсантом 1-го курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 69-КС від 23.07.2018 року. Термін навчання 4 роки - до червня 2022 року.

Дочка ОСОБА_5 , 2007 року народження, є ученицею Нововолинської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 7, проживає з матір`ю ОСОБА_1 . Вихованням дитини займається мама і тато ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються довідкою Нововолинської ЗОШ 1-3 ступенів № 7 Нововолинської міської ради Волинської області від 15.04.2019 року.

За відповідачем ОСОБА_2 31.10.2018 року зареєстровано право власності на причіп Heinemann W, 1996 року випуску, та 14.11.2018 року на автомобіль Volkswagen Passat, 2014 року випуску, сума на придбання яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Право власності на вказане рухоме майно зареєстроване відповідачем після припинення підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших осіб на утриманні не має, на обліку в службі зайнятості, як безробітний, не перебуває. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітню дитину, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при стягненні аліментів на утримання дітей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не є непрацездатним, його витрати на придбання рухомого майна, стан здоров`я та матеріальне становище дитини - дочки ОСОБА_5 , 2007 року народження, і дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на дочку ОСОБА_5 , при цьому визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі. Сума стягуваних аліментів відповідає інтересам та потребам дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму задовольняє лише мінімальні потреби дитини.

Покликання відповідача на необхідність зменшення визначеного судом розміру стягнення аліментів на утримання дочки до розміру, який відповідає 50% прожиткового віку дитини відповідного віку не беруться судом до уваги, оскільки розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку постійно змінюється у бік збільшення. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Розмір стягуваних аліментів не є надмірним, а є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , 2001 року народження, суд виходив з того, що дитина перебуває на утриманні матері.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними відповідно до ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України.

Позивач не зазначила і не подала до суду доказів проживання з нею і перебування на її утриманні сина ОСОБА_4 Напроти, з матеріалів справи вбачається, що син ОСОБА_4 є курсантом 1-го курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення національної акадамії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. В матеріалах справи наявні докази систематичного перерахування коштів на ім`я сина ОСОБА_4 батьком ОСОБА_2 Докази перебування сина на утриманні матері в матеріалах справи відсутні. Позивач не довела, що син ОСОБА_4 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду від 18 жовтня 2019 року в даній справі в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: