ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м.Харків

справа № 2-560/2006

провадження № 22-ц/818/6392/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.

за участю секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

представника скаржника - ОСОБА_1

представника стягувача - Тарасенко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року, постановлену суддею - Клімовою С.В., в залі суду в м. Куп`янськ, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 березня 2006 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2006 року та до повноліття дитини.

04 жовтня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В., просила визнати неправомірними дії цього державного виконавця та зобов`язати начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову від 20 вересня 2019 року, винесену у виконавчому провадженні № 30220074, про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 28 790,81 грн.

В обґрунтування скарги представник скаржника посилався на ті обставини, шо оспорювана ним постанова прийнята судом в порушення Закону України «Про виконавче провадження», без врахування ступеню вини боржника у створенні заборгованості по сплаті аліментів.

Начальник міжрайонного відділу державної виконавчої служби Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Агарков В. надав відзив на скаргу, в якому зазначив, що скарга є необґрунтованою. Постанова головного державного виконавця винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не дотриманий баланс інтересів учасників справи.

Суд першої інстанції застосував до правовідносин, які виникли з 2015 року положення пункту 3 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав законної сили 28 серпня 2018 року.

Отже, відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вимоги вищенаведеного Закону України можуть бути застосовані лише до правовідносин, які виникли після 28 серпня 2018 року.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог статей 100, 299 Цивільно - процесуального кодексу України (далі ЦПК України) прийняв електронний доказ у вигляді скріншота АРМ «Діловод ДВС» після закінчення дослідження доказів.

Судом також необґрунтовано не враховано, що головним державним виконавцем були порушені строки повідомлення боржника про винесення зазначеної постанови.

Представником стягувача ОСОБА_5 - адвокатом Тарасенко В.Ю. наданий відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , в якому просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на ті обставини, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Неонета А.В. підтримувала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Тарасенко В.Ю. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 15,23).

Вислухавши пояснення представників боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу суд першої інстанції виходив із того, що зазначена постанова була винесена головним державним виконавцем відповідно до вимог частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Сума заборгованості по аліментам боржником ОСОБА_2 не оскаржувалась. На час накладення штрафу вона сукупно перевищувала суму відповідних платежів за один рік, у зв`язку з чим у державного виконавця були правові підстави для накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції у повному обсязі не можна, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону відповідає не в повному обсязі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статі 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просила, зокрема, визнати постанову про накладення штрафу незаконною та скасувати цю постанову.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанови державних виконавців про накладення штрафу є окремими процесуальними документами.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц та від 16 жовтня 2019 року у справі № 1940/1957/18.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Неонети А.В. на дії головного державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки належить до предметної юрисдикції адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі частин 1,2 ст. 377 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.4 ч.1 ст. 374, ч.ч.1,2 ст. 377, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд його скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу належить до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

І.В. Бурлака