Справа № 309/1162/19
Провадження № 2/309/998/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Довжанин М. М.

за участю секретаря судового засідання Данило І.С.

позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку в його житловому будинку. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка є його донькою, яка не проживає у його будинку з жовтня 2017 року. Вона зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично майже 2,5 років не веде спільне господарство, не проводить необхідні ремонти будинку і ніколи не проводила. Всі його спроби щодо вирішення з нею питання про добровільне зняття з реєстрації не призвели до позитивного результату, позаяк вона категорично відмовляється це робити. Він вимушений звертатися до суду із відповідним позовом . У його будинку фактично проживає він та його дружина. Оскільки відповідачка не проживає у вказаному будинку, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг через відсутність можливості отримати субсидію, чим об`єктивно порушуються його права.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, посилаючись на наведені у позові обставини, просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позову ОСОБА_1 , посилалися на те, що відповідачка ОСОБА_3 є донькою позивача. Вона зареєстрована у будинку батька, однак там не проживає через постійні конфлікти та сварки з батьком. Останній раз він застосував до неї фізичне насильство і тим самим змусив її піти з будинку. Він був засуджений за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Вона виїхала з даного будинку не по своїй волі, позивач сам створив нестерпні умови для проживання у будинку відповідачки. Він постійно погрожує їй фізичною розправою. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, просять у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що сторони є її знайомими. ОСОБА_3 проживала у будинку з народження, одружилася, жила з чоловіком, люди вони інтелігентні, тихі, але після одруження почалися конфлікти, батько вже старий, нерви у нього не витримують, він ображав ОСОБА_3 , бив її, вона навіть показувала їй тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що сторони постійно скандалять, ОСОБА_1 побив доньку ОСОБА_3 , тому вона змушена була піти з дому, вона це бачила.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 21 серпня 2012 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Також судом встановлено, а учасниками судового засідання стверджено, що відповідачка ОСОБА_3 є донькою позивача.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов громадянина ОСОБА_1 , складеного 08 лютого 2019 року депутатом Велятинської сільської ради ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованою є ОСОБА_3 , яка з жовтня 2017 року проживає у АДРЕСА_2 . Дана обставина також стверджується довідкою № 2211 від 01.04.2019 року.

Отже, як вбачається з вищенаведеного, відповідачка хоч і зареєстрована, але вже тривалий час не живе у будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу.

Однак, в ході судового розгляду встановлено, що причиною не проживання за місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_3 є перешкоджання цьому з боку позивача ОСОБА_1 , який застосовуючи фізичне насильство, створив у будинку несприятливі умови для проживання його доньки ОСОБА_3 Дана обставина знайшла своє підтвердження у поясненнях допитаних судом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також стверджується дослідженими у судовому засіданні ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17.03.2017 року, вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 року, якими ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 гривень. З вказаних документів випливає, що ОСОБА_1 на ґрунті тривалих неприязні відносини під час сварки з зятем ОСОБА_8 наніс своїй доньці умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Також постановою суду від 29.07.2015 року стверджується, що ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою та забороняв заїзд автомобіля у двір будинку АДРЕСА_1 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖКУ) до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з власником жилого приміщення у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що відповідачка ОСОБА_3 є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , зареєстрована у батьківському будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу, проживала у даному будинку і вела спільне господарство з власником, довела суду поважність причин не користування цим будинком тривалий період, а саме через створення перешкод з боку батька у користуванні житлом, що у повній мірі доведено в ході судового розгляду справи зібраними та дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_3 не може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 та знятою з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.