Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 487/3969/16-ц

провадження № 61-17153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сафір ФедірОлегович,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року в складі колегії суддів Галущенка О. І., Самчишиної Н. В., Лисенка П. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі -АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11 лютого 2008 року уклав із ОСОБА_5 кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 4 429,97 гривень зі сплатою 12 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 21 липня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 55 935,93 грн.

Позивач зазначав, що судовим наказом від 24 вересня 2009 року з відповідача стягнуто 5 427,93 грн, з яких 4 429,97 грн основного боргу, 257,76 грн заборгованість по процентам та 102,28 грн пені.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року з ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 212, 43 грн, з яких 333,34 грн заборгованість по процентам, 1 913 грн комісія, 29 145,69 грн пеня, 250 грн штраф (фіксована частина), 1 569,64 грн штраф (процентна складова).

З урахуванням наведеного позивач просив стягнути з відповідача різницю між наявною заборгованістю та стягнутою сумою за судовим наказом та рішенням суду в сумі 17 295,57 грн, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 864,78 штраф (процентна складова).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2016 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустив позовну давність, оскільки строк дії договору сплив 11 лютого 2010 року, до суду позивач звернувся 09 серпня 2016 року, тобто поза межами позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2016 року скасовано. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 13 018,22 гривень пені за договором кредиту. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що з відповідача підлягає стягненню пеня в межах річного строку до звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із позовом в сумі 13 018,22 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження скарги до суду касаційної інстанції

13 квітня 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 квітня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач пропустив позовну давність, оскільки строк позовної давності за основною вимогою по кредитному договору сплив 11 лютого 2013 року, а відтак сплив і строк позовної давності за додатковою вимогою про стягнення пені.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на касаційну скаргу не подані.

Фактичні обставини в справі

Суди встановили, що 11 лютого 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав 4 429, 97 гривень для придбання товару, зобов'язавшись повернути отримані кошти до 11 лютого 2010 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитним договором.

Судовим наказом від 24 вересня 2009 року з відповідача стягнуто 5 427,93 грн, з яких 4 429,97 грн основного боргу, 257,76 грн заборгованість по процентам та 102,28 грн пені.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року з ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 212, 43 грн, з яких 333,34 грн заборгованість по процентам, 1 913 грн комісія, 29 145,69 грн пеня, 250 грн штраф (фіксована частина), 1 569,64 грн штраф (процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача станом на 21 липня 2016 року 4 129,97 заборгованості за кредитом, 591,10 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 551,68 заборгованості по комісії за користування кредитом та 48 663.18 грн пені за несвочасне виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з тим, що рішенням суду від 03 березня 2014 року та судовим наказом від 24 вересня 2009 року з відповідача стягнуто 38 640,36 грн, просив стягнути різницю в сумі 17 295,57 грн, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 864,78 штраф (процентна складова).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, на час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу в січні 2009 року АТ КБ «Приватбанк» використав своє право на стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитом та змінив на власний розсуд строк виконання зобов'язання за договором від 11 лютого 2008 року, у зв'язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинились.

У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка передбачає наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Ураховуючи наведене, підстави для задоволення позову банку відсутні.

Рішення суду першої інстанції про відмову банку в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності не ґрунтується на нормах закону.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року скасувати, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2016 року, змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат