Справа №203/4395/19
Провадження №2/0203/1459/2019
УХВАЛА

23 грудня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом адвоката Смірнова Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

1. 09 грудня 2019 року адвокат Смірнов А.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.а.с. 2 8).

2. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлений у ній позов необхідно повернути з таких підстав.

3. Відповідно до частини 1 статті 14 Сімейного кодексу України (далі СК) сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

4. Згідно з частиною 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

5. За правилами, встановленими частиною 1 статті 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

6. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила Цивільного кодексу України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюється.

7. Ураховуючи викладене, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя, і волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема, у поданні позову про розірвання шлюбу. Отже, право на подання позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

8. Суд, аналізуючи приведені положення пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, вважає за необхідне уникати формальної (буквальної) їх оцінки (можливість розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану). Це насамперед пов`язано з тим, що висновок Пленуму Верховного суду України про неможливість розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою представника, безумовно, має спільну юридичну природу з інститутом розірвання шлюбу судом, яке також неможливе за заявою представника одного з подружжя.

9. Розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, як і розірвання шлюбу судом має цілком подібні правові наслідки, отже мають бути ініційовані винятково подружжям.

10. За змістом пункту 1 частини 4 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позовна заява повертається у випадку, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

11. Відтак, ураховуючи той факт, що адвокат у силу закону не мав права звертатись до суду з позовом в інтересах позивачки у справі, заявлений ним позов необхідно повернути.

12. Керуючись статтями 185, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов адвоката Смірнова Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному статтею 261 ЦПК.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК.

Суддя М.О. Католікян