РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року місто Чернігів

Справа №751/8332/18

Провадження№2/751/378/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

в судове засідання не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8427,72 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 23.09.2011 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначають, що ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Посилаються, що при укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобовязання за договором виконав. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг». На підставі п. 2.1.1.12.1 «Умов та правил надання банківських послуг» сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 28.05.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.05.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 На запит, 01.02.2018 року позивачем було отримано відповідь Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 15.07.2018 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, проте жодних дій не було виконано. Вважають, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобовязання померлого позичальника, оскільки не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року становить 8427,72 грн., з яких: тіло кредиту 8002,79 грн., нараховано процентів за користування кредитом 424,93 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати.

21.01.2019 року відповідач надала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та померлим сином відповідача ОСОБА_3 в розмірі 8427,72 грн. Позивач надає до суду як доказ розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.11.2013 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_3 станом на 23.07.2018 року. Позивач в позовній заяві стверджує, що існує заборгованість на час смерті позичальника 28.05.2017 року, проте наданого розрахунку останнє нарахування процентів по кредиту здійснювалось 07.07.2018 року. Позивач посилається, що ним було направлено претензію кредитора вих.. № SAMDN0490 від 08.10.2017 року до Першої Чернігівської нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу після померлого боржника. Але вказана Претензія кредитора від 08.10.2017 року стосується кредитного договору № б/н від 15.11.2013 року, а ні як до договору № б/н від 23.09.2011 року. Ті ж самі вимоги позивача за неіснуючими кредитними договорами від 15.11.2013 року та від 07.04.2017 року надані до суду в Листі-претензії вих. № SAMDNWFC4 від 06.06.2018 року надіслану на адресу відповідача. Кредитор свої вимоги по заборгованості за кредитним договором б/н від 23.09.2011 року АТ КБ «ПриватБанк» не пред»являв до спадкоємців в строки визначені ст. 1281 ЦПК України, що позбавляє останнього права вимоги. Вказує, що її син ОСОБА_3 трагічно загинув у ДТП в м. Київ, де працював з 2016 року. Після його смерті успадковувати нічого, у нього було відсутнє будь-яке майно та інші матеріальні цінності.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день та час слухання справи повідомлено належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.09.2011 року ОСОБА_3 отримав від ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10-44).

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 І,В. можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

28.05.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_4 територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.48).

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року становить 8427,72 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 8002,79 грн. - тіло кредиту; 424,93 грн. - проценти за користування кредитом.

На адресу Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за вих. №SAMDN0490 від 08.10.2017 була направлена претензія кредитора в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України (а.с.52).

ОСОБА_5 Чернігівської державної нотаріальної контори від 15.11.2017 року №5459/02-14 кредитора повідомлено про те, що на підставі претензії була заведена спадкова справа № 632/2017 (а.с.53).

30.08.2018 року за вих. № SAMDN0490 від 06.06.2018 року, вих. № SAMDNWFC4 від 06.06.2018 року до спадкоємця ОСОБА_2 було направлено лист претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором (а. с. 54).

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1,4 статті 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 608 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1281 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про майно, одержане відповідачем ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_3, в межах вартості якого вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «Приватбанк». Сам лише факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент його смерті не свідчить про прийняття спадщини. Оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачем, то до неї в порядку спадкування не перейшли обов'язки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), а тому відсутні підстави вважати її такою, що фактично прийняла спадщину.

Законодавець пов'язує задоволення вимог кредитора саме з обсягом спадкового майна і його вартістю, наявність лише факту заборгованості не може бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів наявності та вартості майна, отриманого відповідачкою у спадщину, пропущення позивачем строків, визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України, для звернення з вимогою до спадкоємця, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Керуючись статтями 1281, 1282 ЦУ України, статтями 259, 265, 268, 273, 310-314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) до ОСОБА_2 (14000, м. Чернігів, вул. Спортивна, буд. 60, РНОКПП: НОМЕР_1) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 08 лютого 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова