Провадження №2/428/2250/2018
08 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-
Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька у свідоцтві про народження записані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 26.12.2012 року у справі №1227/8057/2012, відповідача ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав стосовно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який перебуває під опікою бабусі, ОСОБА_5. Також відповідач покинула на бабусю ще одну дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, стосовно якої ОСОБА_5 також порушує питання про позбавлення матері батьківських прав.
Малолітня, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на даний час перебуває в Луганському обласному будинку дитини №2 на повному державному забезпеченні. Дитину було влаштовано 21.12.2016 року у зв'язку з тим, що мати мала захворювання (відкрита форма туберкульозу). Відповідно до висновку обласної ЛКК від 31.08.2018р. ОСОБА_2 дозволено спільне проживання з дитиною, проте до цього часу вона не забрала дитину із закладу, про що складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 07.11.2018р. За інформацією головного лікаря будинку дитини, ОСОБА_7, мати, з часу надання висновку, жодного разу не відвідала дочку, долею її не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідача ОСОБА_2 було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини 27.09.2018 року з приводу повернення їх дитини, але на засідання вона не з'явилася, що свідчить про те, що відповідач не зробила необхідних висновків щодо змінення свого ставлення до виховання та утримання дитини. З бесіди з матір'ю ОСОБА_2, ОСОБА_5 з'ясовано, що ОСОБА_2 бродяжить, зловживає спиртними напоями, дітьми не цікавиться. ОСОБА_5 категорично проти того, щоб малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 було повернуто матері. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Причини неявки відповідача суду не відомі.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 01.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьком записаний ОСОБА_8, матір'ю - ОСОБА_2.
Згідно довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» № 1803 від 17.11.2016 року, до дитячого інфекційно - боксованого відділення 14.11.2016 року о 17-20 год. надійшла дитина за направленням дільничного лікаря з діагнозом ГРВІ - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Матір дитини не може здійснювати догляд за дитиною, так як сама потребує лікування з приводу відкритої форми туберкульозу.
Відповідно до копії довідки від 18.11.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на диспансерному обліку у лікаря - фтизіатра з діагнозом, викладеного російською мовою: ВДТБ (10.11.2016) правого легкого (инфильтративный) Дестр+МБТ+М+МГ0 К0 Резист0 Гист0 Кат 1 Ког 2 (2016). Перебуває на стаціонарному лікуванні в Лисичанському ОПТД з 17.11.2016р. ОСОБА_2 є бактеріовидільником, представляє епідемічну загрозу для оточуючих та своїх дітей. У зв'язку з чим, необхідна ізоляція дітей від матері на весь період загального курсу лікування, тобто не менше 6 місяців.
З копії заяви ОСОБА_2 від 17.11.2016 року вбачається, що остання просить влаштувати її дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до будинку дитини на час лікування у тубдиспансері м. Лисичанська Луганської області.
Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №632 від 23.11.2016 року, Сєвєродонецькою міською радою порушено клопотання перед департаментом охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації про тимчасове влаштування малолітньої, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до будинку дитини у зв'язку з хворобою матері.
З копії висновку обласної ВКК №406 від 31.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 дозволено спільне проживання з дитиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває у будинку дитини.
У відповідності до копії листа Луганського обласного будинку дитини №2 від 16.10.2018 року №797, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється вихованкою Луганського обласного будинку дитини №2 з 21.12.2016 року та знаходиться на повному державному забезпеченні. Мати ОСОБА_2, за час перебування дитини у закладі, а саме з серпня 2018 року, коли їй був наданий висновок лікарів, що за станом здоров'я вона може виховувати дитину, жодного разу не відвідала дитину, не телефонувала, долею та станом здоров'я дитини не цікавилась, матеріальної та іншої допомоги не надавала.
Згідно копії акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 07.11.2018 року, складеного Луганським обласним будинком дитини №2, у присутності старшого лейтенанта поліції Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9, представника служби у справах дітей, зав. сектором ССД Сєвєродонецької міської ради Воротинцевої М.Д., встановлено, що 07.11.2018 року в Луганському обласному будинку дитини №2 виявлена покинута дитина жіночої статі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: АДРЕСА_1, безробітна. Дитина поступила до закладу охорони здоров'я - 21.12.2016 року.
З висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради №6356 від 14.11.2018 року вбачається, що Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, відносно її малолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі.
У відповідності ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1762 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 16.03.2005 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, батьківських прав стосовно її малолітньої дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 16.03.2005 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні).
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель