Справа №751/9189/18
Провадження №2/751/358/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Гиляки О.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Мошко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області, реєстрація якої проведена 06.12.2010 року Виконавчим комітетом Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 17, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є її батьком.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нею народилась донька, ОСОБА_7 . Батьком дитини був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 52 роки батько дитини, ОСОБА_3 , помер. У зв`язку зі смертю батька, донька отримала право на спадщину за законом. Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на момент народження дитини перебував у шлюбі, то у свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вона записала дані свого брата, ОСОБА_5 та записала своє прізвище. Померлий збирався записати на себе дитину, але в зв`язку з передчасною смертю, зробити цього не встиг. Тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 15.01.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

19.02.2019 року відповідач надіслала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити (том 1 а.с. 40-41).

21.02.2019 року сторона позивача надіслала відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задовольнити (том 1 а.с.47-50).

Ухвалою суду від 21.02.2019 заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про відвід судді Філатової Л.Б. задоволено.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу передано до провадження судді Яременко І.В.

Ухвалою судді від 25.02.2019 цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15.07.2019 провадження у справі зупинено на час проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою судді від 04.11.2019 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Показала, що у неї від ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 вона знала з 2001 року, зустрічі з ним почали мати інтимний характер з осені 2009 року. У вересні 2009 року вона розлучилась зі своїм колишнім чоловіком та батьком старших дітей ОСОБА_8 ОСОБА_3 не мешкав з дружиною з березня 2010 року по день смерті. Відповідачці (дружині ОСОБА_3 ) було відомо, що вони зустрічаються. ОСОБА_3 розлучитися з дружиною, але остання просила цього не робити, так як у місті є квартира, за яку платили 25%, оскільки ОСОБА_3 був учасником бойових дій в Афганістані. Потім вона (позивач) дізналась, що вагітна, коли ОСОБА_3 дізнався про це - зрадів. Він вважав себе батьком дитини, протягом всього часу вагітності, виявляв турботу про неї, допомагав по господарству, відвідував у пологовому будинку, хрестили доньку разом. ОСОБА_3 сам дав доньці ім`я « ОСОБА_7 ». Спільного господарства вони з ОСОБА_3 не вели, проживали окремо. Однак, він допомагав їй по господарству, давав гроші, а вона - йому з його матір`ю ОСОБА_9 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а саме: купувала продукти, ліки, міряла бабі тиск, варила вдома їсти та приносила їм. ОСОБА_7 називала ОСОБА_3 батьком, а він її - доця. ОСОБА_9 дізналась, що ОСОБА_7 це її онука у 2010 році, визнавала її за онуку, давала з пенсії гроші, купувала подарунки, хотіла написати на ОСОБА_7 заповіт. При реєстрації народження дочки ОСОБА_7 вона ( ОСОБА_1 ) у графі «батько» вказала « ОСОБА_10 » (прізвище своє, а ім`я та по-батькові як у свого брата), при цьому не вказала батьком дитини ОСОБА_3 , оскільки їй було соромно. У червні 2017 року ОСОБА_3 збирався записати дочку своєю, у зв`язку з чим вона отримувала витяг про народження дитини в органах ЗАГС, ОСОБА_3 мав намір звертатись до суду щодо свого батьківства, однак запив. Також зазначила, що батьківство ОСОБА_3 щодо доньки підтверджується їх спільними сімейними фотокартками, які долучені до справи.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилалась на доводи, викладені у позові та у відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Показала, що померлий ОСОБА_3 був її чоловіком, з 2010 року вони почали проживати окремо, поділили худобу, речі вжитку не ділили. Протягом тривалого часу перебування у шлюбі, коли були інтимні стосунки з чоловіком, вона жодного разу не була вагітна, тому вважала, що чоловік фізично не міг мати дітей. У нього було багато жінок по селу, з якими він мав інтимні стосунки, але ніхто з них не вагітнів. Крім того зазначила, що, на її думку, позивачка також мала зв`язки з іншими чоловіками, вважає, батьком дитини міг би бути також племінник померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_11 , з яким вони схожі зовнішньо. Чоловік нікого не боявся і не соромився, якби це була його дочка, він би її записав на себе. Не заперечувала, що чоловік робив подарунки ОСОБА_7 - дочці позивачки.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Показала, що дійсно ОСОБА_3 мав багато- чисельні стосунки з жінками. Однак у нього у першому шлюбі та у другому з відповідачкою дітей не було, він не міг мати дітей. Він дуже любив дітей, якби це була його дитини, він би наполягав, щоб бути записаним батьком у графі «батько» у свідоцтві про народження дитини.

Представник Другої чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, від установи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2009 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 15 (том 1 а.с.62).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.2010 року виконавчим комітетом Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, Україна, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 17. Батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_1 (том 1 а.с.6).

З копії актового запису про народження № 17 від 06.12.2010 року убачається, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області. Відомості про батька - ОСОБА_10 були записані на підставі заяви матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (том 1 а.с. 119).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5)

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття).

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, особа, яка вважає себе батьком дитини може звернутись до суду з відповідним позовом, який приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при цьому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно висновку експерта № 742 від 09.10.2019, із нігтьової пластини ексгумованого померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримані препарати ДНК , встановлений їх генотип. Встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженої гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Вірогідність того, що померлий ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (том 1 а.с. 238-241).

Крім того, відомості, що засвідчують походження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у суді підтвердили свідки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що вона є хрещеною ОСОБА_14 . Також підтвердила, що дійсно ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_7 своєю рідною донькою. І він, і його мати вважали, що ОСОБА_7 рідна дочка та онука. ОСОБА_3 продав машину і купив ОСОБА_7 коштовні сережки, купив велосипед, на якому вона і зараз їздить, на трирічний день народження купив дитині велику ляльку. Позивачка ОСОБА_15 допомагала по господарству і матері ОСОБА_3 і йому. Мати ОСОБА_3 свої гроші зберігала у ОСОБА_16 . ОСОБА_3 записати доньку на себе, однак позивачка соромилась людей, тому все відкладала. Ніхто не думав, що він так рано помре. Що це дитина ОСОБА_17 вона ( ОСОБА_13 ) дізналась від нього самого, він взяв її кумою, сказав: «Моїй дитині ОСОБА_7 будеш хрещеною».

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 це його рідний дядько. Те, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , про це йому казав він ( ОСОБА_3 ) особисто. До 2010 року ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_2 та бабою (своєю матір`ю ОСОБА_9 ). Знав, що дядько з ОСОБА_15 зустрічаються. ОСОБА_3 казав, що їздили з ОСОБА_19 до лікарні на УЗД , казав, що дочка народиться, назвав її ОСОБА_7 , як принцесу. ОСОБА_9 визнавала ОСОБА_7 за свою рідну онуку. Дядько хотів дитину оформити на себе, але не встиг та й ОСОБА_15 не хотіла, щоб у її дітей були різні прізвища.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні показала, що вона племінниця ОСОБА_3 . У нього була дружина, вони не розлучались, але не проживали разом 9-10 років. Коли дружина пішла від дядька, він почав зустрічатись з ОСОБА_21 . Потім народилась ОСОБА_7 . Дядько визнавав себе батьком ОСОБА_14 , приїздив до ОСОБА_15 у пологовий будинок, купував усе необхідне для дитини, давав гроші, ім`я дитині він дав. Баба ОСОБА_9 казала, що у ОСОБА_22 буде дитя, визнавала ОСОБА_7 онукою, гостинці їй передавала. ОСОБА_15 допомагала по догляду за бабою, і по господарству. Дядько збирався записати дитину на себе, щоб вона була ОСОБА_23 , але не записав, тому що ОСОБА_15 не хотіла, оскільки дядько був офіційно одружений. Їй ніколи дядько не казав, що не може мати дітей.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_25 своєю рідною донькою, і мати його теж визнавала ОСОБА_7 онукою.

Разом з тим, твердження відповідачки ОСОБА_2 про відсутність у її чоловіка фізичної можливості мати дітей спростовуються наведеними вище доказами, а також показаннями свідка ОСОБА_26 , яка у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_3 це її колишній чоловік, були одружені з 1987 року по 1989 рік, але продовжували жити разом до вересня 1990 року. У 1988 році вона була вагітна від ОСОБА_3 , але стався викидень.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з обставин справи, аналізуючи надані сторонами у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт батьківства померлого ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому його необхідно встановити.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справ. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать згідно п.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням спеціалістів, експертів.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачкою ОСОБА_1 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано ордер (т.1, а.с.23), договір про надання правничої допомоги № 03/19 від 25.01.2019р. (т.1, а.с.24-25), квитанції про сплату послуг адвоката за вказаним договором (т.2, а.с.19), а також акт виконаних робіт від 03.12.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (т.2 а.с. 18).

Згідно квитанцій 0.0..1 та 0.0..1, наданих позивачкою, нею сплачено 23.09.2019 року Бюро СМЄ за проведення судово-медичної експертизи відповідно 6604 грн. 64 коп. та 5656 грн. 35 коп., а всього 12260 грн. 99 коп. (т.2, а.с.16). Також позивачкою надано докази на підтвердження оплати нею витрат, пов`язаних з проведенням ексгумації трупа померлого ОСОБА_3 та направленням відібраних зразків (поштових пересилань) до експертної установи (м.Дніпро) на загальну суму 5386 грн. 77 коп. (т.2 а.с.14,15,16,17).

У відповідності до ст.ст. 133, 134, 137, 139, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., правничої допомоги в сумі 6000 грн., проведення експертизи в сумі 12260 грн. 99 коп., пов`язані з проведенням ексгумації трупа померлого ОСОБА_3 в сумі 5386 грн. 77 коп., а всього 24352грн. 56 коп., оскільки вони підтверджені належними доказами. В іншій частині витрати, заявлені позивачем, як понесені у зв`язку з розглядом справи, не підтверджені належним чином, а тому стягненню не пілягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 126-128, 130 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення факту батьківства - задовольнити частково.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо дитини ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 у с. Вихвостів Городянського району Чернігівської області, реєстрація народження якої проведена 06 грудня 2010 року Виконавчим комітетом Вихвостівської сільської ради Городянського району Чернігівської області, актовий запис № 17, а саме що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , є її батьком.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній), витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., правничої допомоги в сумі 6000 грн., проведення експертизи в сумі 12260 грн. 99 коп., пов`язані з проведенням ексгумації трупа померлого ОСОБА_3 в сумі 5386 грн. 77 коп., а всього до стягнення 24352грн. 56 коп. (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят дві гривні п`ятдесят шість копійок).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 02.01.2020 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко