ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 623/19/19

Провадження № 22-ц/818/3495/19

29 серпня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство "Благоустрій міста Ізюма",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року (суддя Винниченко П.П.) по цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Благоустрій міста Ізюма" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,-

встановив:

В грудні 2018 року КП "Благоустрій міста Ізюма" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути заборгованість в розмірі 822 грн. 78 коп., яка утворилася станом на листопад 2018 року, та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що КП "Благоустрій міста Ізюма" надає послуги зі збору, вивезення та утилізації твердих побутових відходів населенню міста Ізюма.

На ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для сплати послуг.

Послуги з вивезення твердих побутових відходів споживач отримує, але в порушення діючого законодавства не сплачує їх вартість. Про суму та факт існування заборгованості споживача повідомляли шляхом направлення квитанцій на оплату послуг з зазначенням суми боргу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року позовні вимоги КП "Благоустрій міста Ізюма" задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь КП "Благоустрій міста Ізюма", заборгованість за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів в сумі 514, 40 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову КП "Благоустрій міста Ізюма" відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги відсутність підстав для відкриття особового рахунку на його ім`я, а також договору з позивачем про надання послуг збору, вивезення та утилізації твердих побутових відходів. Жодних квитанцій про сплату комунальних послуг, а також попереджень про наявність заборгованості він не отримував.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи суму заборгованості в сумі 514,40 грн. за період з грудня 2015 по листопад 2018 року, суд першої інстанції виходив із того, що право позивача на отримання плати за надані послуги є порушеним, проте за період з червня 2012 року по листопад 2015 року захисту не підлягає у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого відповідач зробив відповідну заяву.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 0225 від 31.03.2016 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» Позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців. Відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 1230 від 03.10.2017 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» Позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців. Відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 1938 від 20.12.2018 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців.

ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Із розрахунку заборгованості станом на листопад 2018 року вбачається, що борг відповідача перед позивачем становить 822,78 гри. (а.с.4,5).

ОСОБА_1 визнається, що сплату за послуги з вивезення твердих побутових відходів він не здійснює.

За визначенням, наданим у статті Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користуються.

Відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року КП «Благоустрій міста Ізюма» було розроблено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Зважаючи на те, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користуються, а ОСОБА_1 не було надано будь-яких доказів, що свідчать про відсутність факту користування даними послугами або ненадання таких послуг позивачем, підстави для звільнення його від оплати наданих КП «Благоустрій міста Ізюма» послуг з вивезення побутових відходів відсутні.

Крім того, відповідно до ч.14 ст. 35-1 Закону України «Про відходи», ч.3 ст. 27 Закону України «Про рослинний світ», ч.6 ст. 39 Закону України «Про тваринний світ» спалювання складування, розміщення, зберігання або транспортування промислових та побутових відходів, які є джерелами забруднення атмосферного повітря, допускається лише при наявності спеціального розміщення на відведених місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування територіях, з дотриманням нормативів екологічної безпеки і подальшої утилізації або видалення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення прав позивача невиконанням ОСОБА_1 умов договору.

Разом з тим під час розгляду справи відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, яка утворилася у відповідача ОСОБА_1 з червня 2012 по листопад 2018 р.

Проте із позовом КП «Благоустрій міста Ізюма» звернулось до суду лише 29 грудня 2018 року.

Таким чином підстави для стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за надані послуги за період з червня 2012 року по листопад 2015 року відсутні, про що було зазначено у рішенні суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність письмового договору з КП «Благоустрій міста Ізюма» про надання послуг з вивезення побутових відходів не є підставою для звільнення від їх оплати, що узгоджується з правовим висновком, викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15.

Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому

Отже, позивач фактично користується послугами відповідача, оскільки проживає за вищевказаною адресою, на його ім`я відкритий особовий рахунок, з іншим виконавцем таких послуг договір не укладав.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами, встановивши, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість з оплати послуг із вивезення побутових відходів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача цієї заборгованості в межах трирічного строку позовної давності.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко