Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 607/13314/17

провадження № 61-2333ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року у складі судді Дзюбича В. Л. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у складі суддів:

Міщія О. Я., Ткача З. Є., Шевчук Г. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Наш дім-3» приватного підприємства «Наш дім», третя особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про зобов'язання списати заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території, провести перерахунок плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Наш дім-3» приватного підприємства «Наш дім» (далі - ДП «Наш дім-3» ПП «Наш дім») про зобов'язання списати заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території, провести перерахунок плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить квартира №47, що знаходиться за адресою вул. Лесі Українки,11 в м. Тернополі. Оскільки позивач є ветераном війни та інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, на нього поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема, він має право на пільги у розмірі 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами. Однак, з травня 2016 року відповідач здійснює нарахування позивачу плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 червня 2017 року утворилася заборгованість по оплаті, яка становить 692,62 грн. Позивач вважає, що вказані дії ДП «Наш дім-3» є протиправними та суперечать вимогам статті 22 Конституції України, яка забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до діючих та статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що права та пільги для ветеранів війни, встановлені раніше діючим законодавством не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Також вказав, що в результаті протиправних дій відповідача, йому завдано моральну шкоду, яка полягає у перенесених моральних стражданнях та хвилюваннях, перебуванні у постійному стресі, погіршенні психоемоційного стану, яку він оцінює у розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

11 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст постанови апеляційного суду заявник отримав 28 грудня 2018 року. На підтвердження вказаної обставини надав копію супровідного листа, копію конверту апеляційного суду та роздруківку із офіційного сайту Укрпошти.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення прощенного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи наведене та те, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскаржуваної постанови, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про зобов'язання списати заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 692,62 грн, провести перерахунок плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території надані за період з 01 січня 2015 року та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Ціна позову становить 10 692,62 грн (692,62+10 000,00), що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обгрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарженнярішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня

2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Наш дім-3» приватного підприємства «Наш дім», третя особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про зобов'язання списати з особового рахунку по квартирі заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території, зобов'язання провести перерахунок плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик