Справа № 361/8772/19
провадження № 2-з/361/216/19
УХВАЛА

21 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Радзівіл А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, виділ внатурі,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :00:058:0077 та на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_2 , що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовував тим, що до Броварського міськрайонного суду Київської області подано позову заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, виділ в натурі.Позивач зазначає, що за час шлюбу подружжям було набуте спільне майно, а саме :за договором купівлі-продажу земельна ділянка, загальною площею 0,0677 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:058:0077, ринковою вартістю 348 594 грн. 07 коп.;збудовано в період шлюбу без дозвільних документів житловий будинок під літерою А загальною площею 111,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами літній душ під літерою Б, басейн під літерою В, вбиральня під літерою Г, навіс під літерою Д, огорожа під літерою И, ринковою вартістю 1 199 352 грн. 10 коп.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишився проживати в незавершеному будівництвом житловому будинку садибного типу по АДРЕСА_1 , продовжував здійснювати будівництво господарських споруд: вбиральні та навісу.

ОСОБА_2 , як титульний власник земельної ділянки, за згодою позивача ОСОБА_1 , як співвласника майна, виготовила 27 червня 2019 року технічний паспорт на збудований без дозвільних документів житловий будинок з господарськими спорудами у 2002 році та зареєструвала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації і здійснила державну реєстрацію права власності на житловий будинок 23 серпня 2019 року.

Проте, 20 вересня 2019 року ОСОБА_2 повідомила позивачу ОСОБА_1 , що оскільки вона є титульним власником спільного майна, а шлюб між сторонами розірвано у 2002 році, то вона вимагає негайного його виселення з житлового будинку з господарськими будівлями, який є спільним майном подружжя.

В реєстрі нерухомого майна обтяження відсутнє, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим існує реальні побоювання щодо несумлінних дій відповідача, яка за час розгляду справи може приховати майно, продати його тощо.

Відповідач без відома позивача зареєструвала в житловому будинку сторонніх для позивача осіб і відповідно заявила про свій намір здійснити відчуження шляхом укладання договорів дарування.

Таким чином, обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:058:0077 узгоджується і є співмірним з заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149-150 ЦПК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В змісті ст. 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, ч. 3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що 29 травня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб.

26 червня 2002 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та розірвання шлюбу.

За час шлюбу подружжям було набуте майно, а саме :

-земельна ділянка, загальною площею 0,0677 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:058:0077, ринковою вартістю 348 594 грн. 07 коп.;

-житловий будинок під літерою А загальною площею 111,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами літній душ під літерою Б, басейн під літерою В, вбиральня під літерою Г, навіс під літерою Д, огорожа під літерою N ринковою вартістю 1 199 352 грн. 10 коп.

Як вбачається із довідки про склад сімї та зареєстрованих у житловому будинку від 10 вересня 2019 року у вищезазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 2012 р.н., ОСОБА_5 2019 р.н.

На ім`я ОСОБА_3 11 вересня 2019 року ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Київської області Журавською В.В.

Як вбачається із висновку про результати перевірки по матеріалам від 20.09.2019 року, 23.09.2019 року за ЄО № 26171, 26193, 26166, між сторонами виникли суперечки щодо спірного житлового будинку з приводу відчуження набутого під час шлюбу майна.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Суд вважає, що саме такий вид забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :00:058:0077 та на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_2 , що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копії ухвали для виконання направити до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,а також учасникам справи для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Оскарження ухвала про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Радзівіл А.Г.