КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4878/19
Провадження № 2-о/552/183/19
У Х В А Л А

02.09.2019 року суддя Київського районного суду м. Полтави Кузіна Ж.В. розглянув заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» про встановлення факту, що має юридичне значення ,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення , а саме встановлення факту, що він залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Чорнобильської катастрофи) в період з 16 травня 1986 року по 04 червня 1986 року у складі формувань Цивільної оборони.

У заяві посилається , що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, особою з інвалідністю 2 групи, інвалідність пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , а тому має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно із роз`ясненнями, наданими ВСУ в п.2 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, фактів проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, а також фактів закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових винагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду. Зазначене свідчить, що у даному випадку захист своїх прав, у разі їх порушення, заявник має здійснювати в порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження дій чи бездіяльності відповідного органу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Порядок).

У пункті 10 Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

З огляду на документи, які додані до позовної заяви, заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни.

Оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення ОСОБА_1 до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 16.05.1986 року по 04.06.1986 року у складі формувань Цивільної оборони, який фактично підтвердить його належність до інвалідів війни.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17, провадження № 14-98цс19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення юридичного факту не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмова у відкритті провадження у справі не позбавляє заявника права звернутись до суду у встановленому законом порядку в порядку адміністративного позовного провадження.

Керуючись ст.186 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» про встановлення факту, що має юридичне значення .

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду у встановленому законом порядку в порядку адміністративного позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кузіна Ж.В.