Справа № 454/2159/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я. ,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно з наступних підстав:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 купівлі-продажу придбав у 2004 році будинок у гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Будинок складається з передпокою, двох житлових кімнат, коридора та кухні, загальною житловою площею 77,5 кв. метра. На земельній ділянці розташовані: житлова будівля, гараж, господарська будівля, погріб, літня кухня, колодязь, огорожа. Вказаний договір вони з відповідачкою уклали у простій письмовій формі. Про обов`язкову вимогу нотаріального посвідчення такого договору вони з відповідачкою не знали.

У 2019 році позивач вирішив приватизувати земельну ділянку для обслуговування свого будинку. 28 березня 2019 року, скориставшись послугами публічної кадастрової карти України, позивач отримав витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га в АДРЕСА_1 за кадастровим номером :02:010:0004.

Позивач звернувся до Великомостівської міської ради з заявою про надання йому у приватну власність вказаної земельної ділянки. Позивачу було відмовлено у прийнятті такої заяви з тієї причини, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок. В юридичній консультації йому пояснили, що для утримання правовстановлюючих документів на житловий будинок необхідною умовою є нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу з подальшим проведенням державної реєстрації права власності.

В той же час, проживаючи в даному будинку, позивач з сім`єю з першого дня вселення до нього сплачує комунальні та всі інші витрати, пов`язані з його утриманням, зберігає в ньому свої речі, - оскільки іншого житла у них немає, станом на сьогодні ніякої заборгованості з комунальних витрат вони не мають. Вони постійно робили поточні та капітальні ремонти за власні кошти та утримують його в порядку. Облаштували будинок новими дверима та вікнами, спорудили нову господарську будівлю - тобто продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 15 років.

Крім цього, підтвердженням постійного та безперервного користування будинком є:

Договір про користування електричною енергією № 152_Стремінь/167.

Наявність у його користуванні Будинкової книги для прописки громадян.

Свідчення свідків.

Позивач з сім`єю володіє вказаним будинком відкрито, ніяких дій для приховування цього факту він не здійснює, усі мешканці села Стремінь можуть підтвердити факт проживання його сім`ї. Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Відповідачем за даним позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та просить задоволити.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Умовою володіння з метою набуття права власності на нерухоме майно є безтитульність такого володіння. Вказана умова прямо випливає зі змісту ст.344 ЦК України. Тобто, за набувальною давністю може бути набуто право власності лише на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від свого права на належне йому нерухоме майно, та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставістатті 334 ЦКможливе за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Також, згідно з п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положеньстатей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно до Договору укладеного в письмовій формі між позивачем та відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 придбав у власність житловий будиноку за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 за 2000 (дві тисячі) доларів США.

Відповідно до Довідки виданої ОСОБА_1 , що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентиризації» станом на 31.12.2012 р. у житловому будинку АДРЕСА_1 , на праві власності не зареєстрований.

Таким чином, аналізуючи вище зазначені норми права та встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук