П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 221/2724/18

Номер провадження 22-ц/804/430/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року, у складі судді Писанець Н.В., дата складення повного судового рішення 22 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Волноваський районний ВДВС ГТУЮ у Донецькій області) про визнання права власності та скасування арешту.

Вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2008 року державним виконавцем Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про арешт його майна, як боржника та оголошено заборону на відчуження майна на підставі судового наказу від 04 лютого 2008 року, виданого Волноваським районним судом Донецької області за заявою ЗАТ КБ «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») у зв'язку із стягненням заборгованості з ОСОБА_4 за кредитним договором № SAMDN7396 від 06 липня 2006 року у сумі 5195,92 грн. Арешт накладено на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1. Просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та скасувати арешт, накладений на вказане майно.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, в частині відмови у звільненні майна з-під арешту та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В решті рішення не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, який підтримав скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.11).

04 лютого 2008 року Волноваським районним судом Донецької області видано судовий наказ за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 5155,42 грн.(а.с.9).

29 липня 2008 року державним виконавцем Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження на підставі судового наказу від 04 лютого 2008 року, виданого Волноваським районним судом Донецької області за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку із стягненням заборгованості з ОСОБА_4 за кредитним договором №SAMDN7396 від 06 липня 2006 року у сумі 5195,92 грн. (а.с.9-10,14).

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні скарги про зняття арешту з майна, суд першої інстанції виходив з того, що факт відсутності у ОСОБА_4 будь-якої заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведений; позивач не надав постанови відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження за судовим наказом від 04 лютого 2008 року, а тому, його вимоги про скасування арешту майна є необґрунтованими.

З висновками суду погодитися не можна.

В силу ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 29 липня 2008 року - дата накладення арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

На підставі ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 посилався на те, що незважаючи на те, що він не має будь-яких зобов'язань перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за судовим наказом від 04 лютого 2008 року, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив йому у задоволенні вимог про зняття арешту з майна - 1/4 частки квартири АДРЕСА_2.

При цьому, звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги про зняття арешту з майна, позивач посилався на ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», яка станом на 2008 рік визначала, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем арешт накладено на особисту частку майна ОСОБА_4, а тому його вимоги про зняття з арешту з квартири, не можуть бути захищені в порядку ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 29 липня 2008 року) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, за виконавчим документом - судовим наказом, який надійшов до Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області 25 червня 2008 року, державним виконавцем 02 березня 2011 року вчинено наступну дію - повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місце проживання боржника).

Оскільки у справі, яка переглядається виконавче провадження не було закінчено, в порядку визначеному ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 02 березня 2011 року), що давало б підстави для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника, то вимоги ОСОБА_4 правильно визнані судом необґрунтованими в межах заявлених ним вимог (а.с.51-52).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача про незаконність судового рішенням, яким відмовлено ОСОБА_4 у позові до Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області про зняття арешту з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2, є безпідставними.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на правовідносини, які склалися між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за іншими кредитними договорами, виходять за межі позовної заяви, яка розглядалася судом, та не можуть бути оцінені колегією суддів з урахуванням вимог ст.367 ЦПК України.

Оскільки загальні висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, є правильними, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 08 лютого 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко