Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/5580/18

провадження № 61-48582 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 3 вересня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 7 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна (коштів) подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що з 18 квітня 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року було розірвано. За час спільного проживання ними накопичено певну суму коштів, які були внесені на банківські рахунки на ім'я відповідача. Так, ПАТ «ОТП «Банк» надано інформацію про перебування на рахунку НОМЕР_1 коштів в сумі 5 110, 08 доларів США.

Також позивачеві відомо про існування депозитного рахунку, відкритого на ім'я відповідача у ПАТ «Акціонерний банк «Експрес Банк».

Указуючи на те, що депозитні рахунки в банках були відкриті за час шлюбу, а кошти розміщені на них є спільною сумісною власністю сторін, ОСОБА_2, з посиланням на ст. ст. 61, 68, 71 СК України, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 66 215, 90 грн, що становить Ѕ частки від суми розміщених на банківському рахунку коштів в еквіваленті до гривні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року, залишене без зміни постановою Апеляційного суду Вінницької області від 7 листопада 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якими погодився апеляційний суд, виходили з того, що під час перебування у шлюбі, на банківському рахунку відповідача знаходилися грошові кошти в сумі 5 110,08 доларів США, що є спільною сумісною власністю подружжя, проте, указані кошти були зняті з рахунку 09 лютого 2015 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі, та використані за їхньою взаємною згодою в інтересах сім'ї. При цьому позивачем не доведено, що спірні кошти є його особистою приватною власністю, або вони використані відповідачем на власний розсуд.

13 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 3 вересня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 7 листопада 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення ОСОБА_2 посилається на те, що він пропущений з поважних причин, а саме, що про вищезазначену ухвалу стало відомо 07 листопада 2018 року, а отримана ним лише 13 листопада 2018 року, про що свідчить відомості з офіційного сайту «Укрпошти» та роздруківки з ідентифікатором пошуку, якій міститься у конверті відправлення - 180.

Враховуючи те, що вказані заявником обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку підлягає задоволенню.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з розміру сплаченого судового збору, змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про поділ майна (коштів) подружжя з ціною позову у розмірі 66 215, 90 грн, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа може бути визнана малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області 3 вересня 2018 року та постанови Апеляційного суду Вінницької області від 7 листопада 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 3 вересня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 7 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко