Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 381/4221/18
Номер провадження 22-ц/824/1787/2019
Головуючий у суді першої інстанції Л.М. Ковалевська
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
23 січня 2019 року місто Київ

Номер справи 381/4221/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач ОСОБА_3

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Радченко Вікторією Юріївною

на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 рокуухвалене у складі судді Ковалевської Л.М. в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області, о 12 год. 15 хв., відомості про дату складення повного рішення відсутні, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ТОВ «Вердикт Колекшн», про надання достовірної інформації, мотивованим тим, що 03 жовтня 2007 та 20 березня 2008 року вона уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно договори кредиту №800/83298, № 225/83298 на купівлю транспортних засобів. У зв'язку із світовою фінансовою кризою їй стало важко погашати кредит, а тому банк прийняв рішення про вилучення предметів застави, а саме автомобілів Ауді 4 та Mercedes - Benz В 180. Позивач зазначила, що автомобіль Mercedes - Benz В 180 був переданий державній виконавчій службі і проданий на торгах, про що її повідомив банк, а автомобіль Ауді А4 банк зобов'язав її передати уповноваженій банком особі. 28 травня 2013 року вона передала для подальшої реалізації автомобіль Ауді А4 уповноваженому на вчинення зазначеної дії представнику банку, про що був складений акт приймання - передачі транспортного засобу №3. Однак, на її неодноразові телефонні дзвінки, інформацію щодо результатів реалізації зазначеного майна не отримала, зокрема, щодо експертної оцінки автотранспортного засобу на момент його вилучення та реалізації, якщо така відбулася. З телефонної розмови з черговим працівником банку вона дізналася, що рішенням третейського суду у 2014 році з неї стягнуто на користь банку 723 210,37 грн. заборгованості за кредитним договором №225/83298, заставою за виконанням якого був автомобіль Ауді А4. Вона неодноразово зверталася до банку у письмовому вигляді про надання інформації щодо стану та способу реалізації банком зазначеного автотранспортного засобу, щодо вартості, за яку було реалізоване майно, якщо така реалізація відбулася, інформацію щодо місцезнаходження та стану автотранспортного засобу, якщо така реалізація не відбулася. Посилаючись на зазначені обставини та вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», просила зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» надати їй повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства щодо залишку боргу за її кредитними договорами №225/83298 та №800/83298, зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» надати повну та достовірну інформацію відповідно до приписів та норм діючого законодавства щодо стану вилученого предмета заставного майна за кредитним договором № 225/83298, автомобіля Ауді А4реєстраційний номер НОМЕР_3 та щодо укладення договору з ТОВ «Вердикт Колекшн» відносно кредитних договорів №225/83298 і 800/83298, а також щодо укладення договорів з ТОВ «ВЛ Групп» відносно кредитних договорів № 225/83298 і № 800/83298, визнати діяльність ПАТ «Укрсоцбанк» такою, що вводить споживача банківських послуг в оману і має ознаки нечесної підприємницької практики, визнати передачу будь-яких прав ПАТ «Укрсоцбанк» відносно договорів за № 225/83298 від 20.03.2008 року та №800/83298 від 03.10.2007 року з нею незаконною.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ТОВ «Вердикт Колекшн», про надання достовірної інформації та зобов'язання вчинити певні дії. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо залишку боргу за її кредитним договором № 225/83298. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо залишку боргу за її кредитним договором № 800/83298. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо стану вилученого предмету заставного майна по кредитному договору №225/83298, а саме: рухоме майно автомобіль Ауді А4 р.н. НОМЕР_4. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо укладення договору з ТОВ «Вердикт Колекшн» відносно кредитного договору ОСОБА_3 № 225/83298. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо укладення договору з ТОВ «Вердикт Колекшн» відносно кредитного договору ОСОБА_3 № 800/83298. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо укладення договору з TOB «ВЛ Групп» відносно кредитного договору ОСОБА_3 №225/83298. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію, відповідно до приписів та норм діючого законодавства, щодо укладення договору з TOB «ВЛ Групп» відносно кредитного договору ОСОБА_3 №225/83298. Визнано діяльність ПАТ «Укрсоцбанк» такою, що вводить споживача банківських послуг ОСОБА_3 в оману і має ознаки нечесної підприємницької практики. Визнано передачу будь-яких прав ПАТ «Укрсоцбанк» відносно договорів за № 225/83298 від 20.03.2008 року та №800/83298 від 03.10.2007 року із ОСОБА_3 незаконною.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ «Укрсоцбанк» через свого представника Радченко В.Ю. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що судом неправильно розтлумачено зміст права позивача на отримання інформації про споживчий кредит, з посиланням на пункт четвертий частини першої статті 4 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023- XII), оскільки зазначену інформацію позивач повинен отримувати перед укладенням кредитного договору. Зі змісту позовної заяви та рішення суду випливає, що позивач не заперечує, що всю необхідну інформацію про умови кредитування за кредитними договорами під час укладення договору вона отримала. На отримання іншої інформації, в тому числі, щодо розміру заборгованості за кредитними договорами положення Закону № Закон №1023- XII не поширюється, а тому суд задовольняючи вимоги позивача щодо надання інформації щодо розміру заборгованості безпідставно послався на цей Закон. В той час, як надання достовірної інформації щодо залишку боргу за кредитним договором є банківською таємницею, а тому розкриття та отримання інформації про розмір заборгованості за кредитним договором регулюється положенням Закону № 2121 -III «Про банки і банківську діяльність», а не положенням Закону №1023- XII.

Крім того зазначив, що суд зобов'язав надати достовірну інформацію щодо укладення договору ТОВ «Вердикт Колекшн» відносно кредитних договорів №225/83298 та №800/83298, чим порушив права ПАТ «Укрсоцбанку» на захист інформації про зв'язки із своїми контрагентами, оскільки банк є вільним у виборі контрагентів та укладення з ними будь-яких договорів, які не заборонені законом, а також має право на захист на охорону конфіденційної інформації щодо господарських зв'язків із своїми контрагентами. Безпідставними вважає висновки суду щодо визнання діяльності ПАТ «Укрсоцбанк» такою, що вводить споживача банківських послуг в оману і має ознаки нечесної підприємницької практики та є агресивною, оскільки не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах частини четвертої статті 19 Закон №1023- XII.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.

Представник третьої особи Радченко В.Ю. підтримала апеляційну скаргу та проти її задоволення не заперечувала.

Позивач та її представник ОСОБА_6 у судове засідання 23.01.2019 року не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи представник позивача повідомлений під розписку. У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач зазначила, що скарга ґрунтується на вільному викладенні та власному трактуванні норм діючого законодавства, є необґрунтованою та безпідставною, а тому просила відмовити у її задоволенні.

З урахування зазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та її представника з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, оскільки неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 03 жовтня 2007 року ОСОБА_3 уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» договір кредиту № 800/83298, за умовами якого отримала кредит у розмірі 47 297,00 доларів CША на придбання автомобіля Mercedes - Benz В 180, 2007 року випуску.

20 березня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 225/83298 на купівлю автотранспортних засобів згідно якого кредитор надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 47 821 дол. США на придбання автомобіля Ауді А4, 2007 року випуску.

28 травня 2013 року ОСОБА_3 згідно акту приймання-передачі транспортного засобу (для добровільної реалізації) передала представнику ПАТ «Укрсоцбанк» Кадегісу А.В., який діяв на підставі довіреності від 29 квітня 2013 року, автомобіль Ауді модель А4 реєстраційний номер НОМЕР_3 для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості, що виникла у довірителя перед ПАТ «Укрсоцбанком».

Як вбачається із матеріалів справи, 11 липня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» на звернення ОСОБА_3 від 06.07.2017 року щодо надання інформації про транспортний засіб, який виступає заставою за Договором кредиту № 225/83298 від 20.03.2008, повідомив, що для отримання цієї інформації їй необхідно звернутися до представника Банку - Анділахая В.С. за адресою: АДРЕСА_1, контактний телефон (НОМЕР_5.

02 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до представника ПАТ «Укрсоцбанк» Анділахай В.С. щодо надання їй інформації про стан та спосіб реалізації банком автомобіля Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_3, дати його реалізації, вартості, за яку він був реалізований, якщо така реалізація відбулася, а у випадку, якщо така реалізація не відбулася повідомити про місцезнаходження та стан вказаного транспортного засобу.

31 серпня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» Муха П.В. повідомив ОСОБА_3, що внаслідок неналежного виконання нею зобов'язань за кредитним договором №225/83298 від 20.03.2008 року виникла заборгованість у розмірі 73 054,54 дол. США, у зв'язку з чим її справу передано до колекторської компанії «ВЕРДИКТ» для примусового стягнення заборгованості.

12 вересня 2017 року позивач звернулася до ПАТ «Укрсоцбанк» з листом про надання інформації та належним чином оформлених документів, що підтверджують передачу її справ будь-якій третій особі, із вказівкою мети та способу такої передачі в рамках правовідносин; надати їй достовірну, чітку інформацію: щодо фактичних залишків сум боргів, які рахуються Банком за укладеними нею з Банком договорами; щодо стану та способу реалізації банком автомобілів Ауді А4 та Mercedes - Benz В 180, щодо вартості, за яку було реалізоване майно із зазначенням дати реалізації їх банком.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю від 08.11.2017 року Муха П.В. ТОВ «ВЛ ГРУПП» повідомив позивача про заборгованість за кредитними договорами №225/83298 від 20.03.2008 року, № 800/83298 від 03.10.2007 року та її складові.

На звернення позивача від 12.09.2017 та 20.09.2017 щодо надання інформації про реалізовані транспортні засоби, суму заборгованості за Договорами кредиту № 800/83298 від 03.10.2007 року та № 225/83298 від 20.03.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив, що станом на 21.09.2017 року за договором кредиту №225/83298 від 20.03.2008 року прострочена заборгованість складає 39 867,17 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 33 519,60 дол. США, пені, штрафи - 11 313,85 грн., 86 834,16 дол. США.

За договором кредиту № 800/83298 від 03.10.2007 року прострочена заборгованість складає - 26 710,64 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 26 678,27 дол. США, пені, штрафи - 1 083,48 грн., 58 293,59 дол. США.

Додатково банк повідомив ОСОБА_3 про те, що 04.09.2017 року проведено електронні торги, за результатами яких реалізовано транспортний засіб Mercedes - Benz В 180 за 184 556 грн.

Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив ОСОБА_3 про те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ КК «Вердикт» був укладений Договір про надання послуг, згідно якого ТОВ КК «Вердикт» зобов'язується надавати ПАТ «Укрсоцбанк» послуги, допустимі чинним законодавством України та вищезазначеним договором, спрямовані на повернення в досудовому порядку загальної заборгованості Боржників за кредитними договорами, за якими строк невиконання/неналежного виконання Боржниками своїх зобов'язань складає більше 1 календарного дня включно, ТОВ КК «Вердикт» зобов'язано не розголошувати конфіденційну інформацію, яка стала відома йому у зв'язку з виконанням Договору.

Представник відповідача надав суду Договір про стягнення заборгованості № від 07 серпня 2017 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ВЛ ГРУПП» предметом якого відповідно до умов цього договору ТОВ «ВЛ ГРУПП» приймає на себе зобов'язання надати визначені цим договором послуги та вчинити визначені цим договором правочини, результатом надання та вчинення яких повинно бути повернення в досудовому, судовому, позасудовому порядку заборгованості, а ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується сплатити ТОВ «ВЛ ГРУПП» винагороду та відшкодувати витрати, зроблені останнім у зв'язку з виконанням цього Договору ( підпункт розділу 1 Договору ).

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» за дорученням Муха П.В. ТОВ «ВЛ ГРУПП» також повідомив ОСОБА_3, що заборгованість за кредитним договором №225/83298 від 20.03.2008 року на 03.10.2017 року складає:

сума заборгованості за кредитом - 39867,17 дол. США, що еквівалентно - 1 062643,71 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 33 685,95 дол. США, що еквівалентно -897 885,72 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту -10848,30 дол. США, що еквівалентно -289 157,16 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків -8 460,48 дол.США, що еквівалентно 225 510,76 грн.

Загальна сума заборгованості складає 92 861,90 дол. США, що еквівалентно 2 475 197,36 грн.

За кредитним договором № 800/83298 від 03.10.2007 року :

сума заборгованості за кредитом - 26 710 дол. США, що еквівалентно 711 961,59 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 26801,17 грн., що еквівалентно 714 374,63 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7 268,26 дол. США, що еквівалентно 180 996, 50 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6 790,44 дол. США, що еквівалентно 180 996,50 грн.

Загальна сума заборгованості 67 570,51 грн. , що еквівалентно 1 801 065,32 грн.

ПАТ «Укрсоцбанк» надав довідки ОСОБА_3 про перераховані в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 800/83298 від 03.10.2007 року та № 225/83298 від 20.03.2008 року за період з 03.10.2007 року по 07.11.2017 року суми, а саме: сплачений борг за кредитом, сплачені відсотки за кредитом, а також зазначена прострочена заборгованість по кредиту та нарахованим процентам і пеня.

Згідно пункту четвертого частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до вимог частини першої статті 15 Закону № 1023-XIIспоживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Отже, наведеним Законом передбачено, що така інформація про товари чи роботи (послуги) повинна бути надана споживачу до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Разом з тим, позивач не посилається на те, що йому не було надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про придбаний нею товар до придбання товару.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні правовідносини.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-1341цс15.

В той же час, як випливає зі змісту позовної заяви, позивач просить надати їй інформацію про залишок боргу за кредитним договором №800/83298, а також щодо стану вилученого предмету заставного майна за кредитним договором № 225/83298, а саме: автомобіля Ауді А4 реєстраційнийномер НОМЕР_3.

Задовольняючи вимоги в цій частині, суд не звернув увагу на те, що на звернення позивача від 12.09.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» та за дорученням банку Муха П.В. ТОВ «ВЛ ГРУПП» надали позивачу інформацію щодо заборгованості за договорами кредиту №225/83298 від 20.03.2008 року та №800/83298 від 03.10.2007 року, а також 07. 11.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 довідку, які саме суми згідно договору кредиту №800/83298 від 03.10.2007 року за період з 03.10.2007 року по 07.11.2017 року були перераховані в рахунок погашення заборгованості та зазначив заборгованості по кредиту, процентам і пеню.

Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» додатково повідомив позивачу, що 04.09.2017 року були проведені електронні торги, за результатами яких реалізовано транспортний засіб Mercedes - Benz В 180 за 184 556 грн.

Положенням статті 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року ( в редакції на час вирішення спору) передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до пункту 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» «конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом».

Як вбачається з відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.09.2017 року на звернення позивача від 12.09.2017 року та 20.09.2017 року, ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ КК «Вердикт» уклало договір про надання послуг, згідно якого ТОВ КК «Вердикт» зобов'язується надати ПАТ «Укрсоцбанк» послуги, допустимі чинним законодавством України та вищезазначеним договором, спрямовані на повернення в досудовому порядку загальної заборгованості боржників за кредитними договорами, за якими строк виконання/неналежного виконання боржниками своїх зобов'язань складає більше 1 (одного) календарного дня включно, ТОВ КК «Вердикт» зобов'язане не розголошувати конфіденційну інформацію, яка стала відома йому у зв'язку з виконанням Договору.

Однак, інформація, що надається в рамках зазначеного договору є конфіденційною і її розповсюдження без згоди ТОВ КК «Вердикт» та ПАТ «Укрсоцбанк» є порушенням права останніх.

Зобов'язуючи ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 повну та достовірну інформацію відповідно до приписів та норм діючого законодавства щодо укладення банком договорів з ТОВ «ВЛ ГРУПП» та ТОВ «Вердикт Колекшн» відносно кредитних договорів № 225/83298 та № 800/83298, суд не врахував зазначених вимог Закону «Про інформацію».

Таким чином, суд порушив права ТОВ «ВЛ Групп», ТОВ «Вердикт Колекшн» і ПАТ «Укрсоцбанк» на інформацію, в частині захисту інформації щодо господарських зв'язків ТОВ «ВЛ Групп» та ПАТ «Укрсоцбанк» з контрагентами і вирішив питання щодо прав та обов'язків ТОВ «ВЛ ГРУПП», яка не приймала участі у справі.

За змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо придбання продукції. Наведене свідчить, що правовідносини, які виникли між сторонами, не стосуються стадії придбання чи реалізації продукції, а, отже, не впливають на економічну поведінку позивачів як споживачів продукції.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, ціни або способу розрахунку ціни. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Задовольняючи вимоги позивача та визнаючи діяльність ПАТ «Укрсоцбанк» такою, що вводить споживача банківських послуг ОСОБА_3 в оману і має ознаки нечесної підприємницької практики, суд не звернув увагу на положення статті 19 названого Закону, згідно якої підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору, а також щодо ціни та способу розрахунку ціни, що спонукає споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився і такі дії повинні мати місце під час укладення договору, тобто дії, які вплинули на свідомий вибір споживача, щодо запропонованої продукції.

Незгода позивача із розміром заборгованості, зазначеної банком у довідці та у відповіді представника банку на звернення позивача, не свідчать про нечесну підприємницьку практику, що вводить в оману споживача та не ґрунтуються на вимогах названого Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб'єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.

На підтвердження агресивної підприємницької практики відповідача позивач надала копії двох листів, направлених позивачу представником за довіреністю ПАТ «Укрсоцбанк» Муха П.В., в яких вказувалося боржнику на неналежне виконання останнім грошових зобов'язань за кредитними договорами внаслідок чого виникла заборгованість та повідомлялося про передачу справи до колекторської компанії «Вердикт» для примусового стягнення заборгованості.

Досудові вимоги банку, телефонні та інші повідомлення із вимогою про належне виконання кредитного зобов'язання не є пропозицією щодо придбання товару (послуги), а є способами захисту кредитора свого порушеного права на повернення кредиту й платежів за ним, а тому висновки суду про агресивну підприємницьку практику відповідача не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи.

Крім того, рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 225/83298 в сумі 723 210 грн. 37 коп.(а.с. 22,23, т.І)

З письмових пояснень представника ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитними договорами (а.с.111,т.І)

Визнаючи передачу будь-яких прав ПАТ «Укрсоцбанк» відносно договорів №225/83298 від 20.03.2008 року та № 800/83298 від 03.10.2007 року із ОСОБА_3 незаконною, суд разом з тим, не навів мотивів такого рішення та доказів на підставі яких дійшов такого висновку і його правового обґрунтування.

Зі змісту договору про стягнення заборгованості № від 01.08.2017 року, який укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ВЛ ГРУПП» випливає, що відповідно до умов цього договору ТОВ «ВЛ ГРУПП» приймає на себе зобов'язання надати визначені цим Договором послуги та вчинити визначені цим договором правочини, результатом надання та вчинення яких повинно бути повернення в досудовому, судовому, позасудовому порядку заборгованості, а ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується сплатити ТОВ «ВЛ ГРУПП» винагороду та відшкодувати витрати, зроблені останнім у зв'язку з виконанням цього договору.

Отже, за цим договором ПАТ «Укрсоцбанк» не передавав своїх прав за договорами кредиту і ця обставина встановлена судовим рішення.

Поза увагою суду залишилися вимоги статті 627 ЦК України, якою встановлено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Положенням статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

На звернення ОСОБА_3 банк надав інформацію щодо заборгованості за її кредитними договорами.

ОСОБА_3 в позові посилалась на те, що банк не надав відповіді на її звернення від 03.07.2017 року, від 27.07.2017 року, але позивач не довела суду наявність таких її звернень до банку, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази цьому.

Як вбачається із матеріалів справи, у своїх зверненнях від 02.08.2017 року, від 12.09.2017 року (а.с. 59-60,15-17 т.1) позивач просила відповідача надати їй інформацію щодо стану вилученого предмету заставного майна по кредитному договору № 225/83298, автомобіля Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_3, який згідно акту приймання - передачі транспортного засобу (для добровільної реалізації) від 28.05.2013 року був переданий нею представнику ПАТ «Укрсоцбанк» Кадегісу А.В.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, така інформація позивачу не була надана, а тому вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 відповідь на звернення від 02.08.2017 року, від 12.09.2017 року, а саме: надати інформацію щодо автомобіля марки «Ауді» модель «А4», реєстраційний НОМЕР_3, який 28.05.2013 року був переданий ОСОБА_3 представнику ПАТ «Укрсоцбанк» Кадегісу А.В. відповідно до акту приймання - передачі транспортного засобу (для добровільної реалізації) підлягають задоволенню. В іншій частині вимог необхідно відмовити з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Радченко Вікторією Юріївною, задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надати ОСОБА_3 відповідь на звернення від 02.08.2017 року, від 12.09.2017 року, а саме надати інформацію щодо автомобіля марки «Ауді» модель «А4», реєстраційний НОМЕР_3, який 28.05.2013 року був переданий ОСОБА_3 представнику Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Кадегіс Андрію Володимировичу відповідно до акту приймання - передачі транспортного засобу (для добровільної реалізації).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 08 лютого 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

Л.Д.Махлай

О.І.Шкоріна