Справа № 210/1141/18
Провадження № 2/211/192/19
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була рідною сестрою його дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт родинних відносин між сестрами підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Померла ОСОБА_4 була самотньою людиною, не мала ні чоловіка ні дітей, до смерті своєї матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 мешкала разом з нею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2008 року стала власницею вказаної квартири.

Таким чином, вже після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у вигляді вказаної квартири.

Наприкінці 2009 року ОСОБА_4 тяжко захворіла та їй стало складно себе обслуговувати, тому він з дружиною забрали ОСОБА_4 до свого помешкання де разом мешкали більше шести років, вели спільне господарство, мали добрі родинні стосунки, за сумісні кошти купували ліки, продукти, тощо. Всі витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_4 він взяв на себе.

Той факт, що ОСОБА_4 проживала із ним та його дружною у період з січня 2010 року до дня смерті дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та залишилася мешкати і далі з ним до дня свої смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2 , підтверджується актом з місця мешкання.

У видачі свідоцтва про право на спадщину яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 йому було відмовлено у зв`язку з тим, що не підтверджені відносини між ним та померлою ОСОБА_4 . Також йому стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася її двоюрідна сестра (відповідач) ОСОБА_2 .

У зв`язку з вказаним він вимушений звертатися до суду, тому просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю не менше ніж 5 років його із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з січня 2010 року до дня її смерті.

В ході розгляду справи відповідач через свого представника ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, де просила у задоволенні позову відмовити вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та незаконними. Твердження позивача про проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є не правдивим та заводить суд в оману. Згідно відповіді Металургійного відділу Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком у розмірі 3159,05 грн. на картковий рахунок. А 24.11.2016 року матеріальну допомогу на поховання ОСОБА_4 отримав ОСОБА_1 у розмір двох розмірів пенсії померлої.

Отже позивач похованням ОСОБА_4 займався не за власний кошт, а за державну допомогу. Крім того , ОСОБА_4 отримуючи пенсію у вказаному розмірі , мала всі можливості самостійно себе утримувати без допомоги будь-кого, тому твердження позивача, що він їй допомагав та утримував є неправдивими та безпідставними.

З відповіді ТОВ «НоваКом» вбачається про оплату за електроенергію та водопостачання та показники лічильників за відповідні види послуг в період з січня 2010 року по 22.11.2016 р. у квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином померла ОСОБА_4 проживала не з позивачем, а у своїй квартирі, так як щомісячно в період з січня 2010 року зростали показники лічильників за користування електроенергією та водопостачання.

З відповіді КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги`ДОР» вбачається, що в період з 01.01.2015 року по 23.11.2016 року до ОСОБА_4 було два виклику бригад швидкої медичної допомоги 29.08.2016 року та 07.10.2016 року та виїзди були здійснені до хворої за адресою: АДРЕСА_3 . Також факт того, що ОСОБА_4 постійно проживала у своїй квартирі до смерті і проживала там сама, інших осіб з нею не проживало, підтверджується актом мешканців будинку АДРЕСА_4 .

Крім того позивач 1943 року народження, а ОСОБА_4 1956 року народження, тобто позивач старше її на 13 років і на момент її смерті мав вже 73 річний вік, а жодних доказів тяжких хвороб ОСОБА_4 та те, що вона потребувала сторонньої допомоги не надано. У свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та дружини позивача, зазначені різні матері.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив зазначивши, що саме тяжка хвороба ОСОБА_4 і стала причиною, того, що вони з дружиною забрали її до себе. ОСОБА_7 є рідною сестрою його дружини ОСОБА_5 . Дійсно в свідоцтві про народження його дружини, її батьком записаний ОСОБА_8 а матір`ю ОСОБА_9 . В свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком також зазначений ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_6 , що є підставою вважати їх рідними сестрами по батькові, хоча і матір в них була також одна, але з незрозумілих підстав в свідоцтві про народження ОСОБА_10 записано її дівоче прізвище « ОСОБА_11 ».

Щодо витрат на поховання ОСОБА_4 , то він дійсно отримав матеріальну допомогу на її поховання у розмірі 6300,00 грн., але дійсні витрати на поховання склали 9600,00 грн.

Також у період з січня 2010 року майже до дня смерті ОСОБА_4 її квартиру періодично винаймали студенти, це і пояснює фактичне користування комунальними послугами і їх оплату.

Перевезення ОСОБА_4 до відділення 16 міської лікарні було планове, тому виклик швидкої було саме за місцем її реєстрації.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 звертався до суду з уточненою позовною заявою, яку ухвалою суду від 12.12.2019 року повернуто позивачу.

В судовому засіданні 30 01 2019 року позивач та його представник ОСОБА_12 позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 на запитання пояснив також , що померла ОСОБА_4 за своє життя мешкала як разом з ним та дружиною в їхньому житлі, так і в себе дома. У них мешкала більший час, саме коли хворіла, та у зимовий період вона постійно мешкала з ними, ходила на роботу. Літом вони всі мешкали на дачі. Особисті речі ОСОБА_4 були у них дома, та у неї в квартирі. У кожного з них були свої особисті кошти, але за спільні кошти здійснювали покупки, придбали автомобіль та дачу. Квартира ОСОБА_4 винаймалася студентами, але не постійно.

Надалі позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_13 та її представник ОСОБА_3 30 01 2019 року в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції представник ОСОБА_3 вказала, що позивачем не надані докази проживання разом з ОСОБА_4 , наявні у матеріалах справи докази також не доводять того факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно проживали разом, при цьому позивач вказує що ОСОБА_4 мешкала як у них так і у себе у квартирі. Крім того показники лічильників електроенергії та водопостачання у квартирі ОСОБА_4 змінювалися наростаючим темпом, це свідчить, що у квартирі хтось постійно мешкав та користувався вказаними послугами. Також наявна постійна оплата цих комунальних послуг. Факт ви наймання квартири ОСОБА_4 не доведений позивачем належним чином. Так позивачем не надано відомостей про осіб які винаймали квартиру у ОСОБА_4 , кількість цих осіб, та період у який вони мешкали у квартирі. Також не має свідків які б підтвердили дані обставини. Позивач вказує, що ОСОБА_4 у 2009 році захворіла та їй було складно себе обслуговувати, у зв`язку із чим у січні 2010 року він з дружиною забрали мешкати її до себе, але відповідно до доказів у період з 2010 року по 2016 рік ОСОБА_4 , щомісяця працювала викладачем у Медичному коледжі. Також позивачем не надано жодного медичного доказу, що ОСОБА_4 не могла себе обслуговувати та потребувала допомоги, як і те, що вона хворіла. Відповідач ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_4 мешкала лише у своїй квартирі, сама, вони спілкувалися по телефону, та іноді вона приїздила до ОСОБА_4 .

Вислухавши сторони, свідків , дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6- копія свідоцтва про смерть). Дружина ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є сестрами ( а.с. 7-8 копії свідоцтв про народження ). ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_5 ( а.с. 11 витяг про реєстрацію права власності ).

До відзиву на позов відповідач надала відповідь Металургійного відділу Головного управління Пенсійного фонду України відповідно до якого ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком у розмірі 3159,05 грн. на картковий рахунок ( а.с. 38 ). З відповіді ТОВ «НоваКом» вбачається про оплату за електроенергію та водопостачання та показники лічильників за відповідні види послуг в період з січня 2010 року по 22.11.2016 р. у квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . ( а.с. 40 -45 ). З відповіді КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги`ДОР» вбачається, що в період з 01.01.2015 року по 23.11.2016 року до ОСОБА_4 було два виклику бригад швидкої медичної допомоги 29.08.2016 року та 07.10.2016 року та виїзди були здійснені до хворої за адресою: АДРЕСА_3 . ( а.с. 46 ).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснила, що вона була лікуючим лікарем ОСОБА_4 . У останні два роки до своєї смерті ОСОБА_4 тяжко хворіла. Їй відомо, що ОСОБА_4 працювала викладачем у медичному коледжі, та мешкала у своїй квартирі та в житлі позивача. У період з 2010 по 2016 рік у зв`язку хворобами та перенесеними операціями ОСОБА_4 ставало зле, вона відчувала біль в суглобах і їй тяжко було ходити тому у ці періоди важко було за собою доглядати, але коли стан її здоров`я покращувався вона вела звичайний спосіб життя, ходила на роботу. Свою квартиру ОСОБА_4 здавала студентам осіню та зимою. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_4 багато часу спілкувалася зі своїми рідними з сестрою ОСОБА_15 та її чоловіком (позивачем), які мешкали поряд. Також їй відомо, що ОСОБА_4 із сестрою ОСОБА_15 допомагали один одному у веденні господарства у час коли хворіли. Два місяці ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою не могла ходити тому знаходилася під наглядом сестри та її чоловіка ОСОБА_1 . Останні два місця перед смертю ОСОБА_4 перебувала у лікарні на стаціонарі, та позивач здійснював допомогу та купував необхідні ліки.

Свідок зазначила, що у вересні - жовтні 2015 року прийшла до квартири ОСОБА_4 та двері їй відчинили дві дівчини (студентки медичного коледжу), ОСОБА_4 не було, та вона припустила, що ОСОБА_4 знаходиться у позивача оскільки на той час вона не могла ходити.

Також свідок вказувала, що у житлі позивача не була, про те, що ОСОБА_4 жила у квартирі позивача ОСОБА_1 їй відомо зі слів самої ОСОБА_4 , та у житлі ОСОБА_1 вона ОСОБА_4 не навідувала, в літку вони зустрічалися зі ОСОБА_4 у її квартирі.

Даний свідок жодним чином не підтвердила постійне мешкання померлої ОСОБА_4 разом з позивачем однією сім`єю на протязі 5 років, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків .

Натомість факт проживання померлої ОСОБА_4 у своїй квартирі підтверджується наданими відповідачем до відзиву документами. Також факт того, що ОСОБА_4 постійно проживала у своїй квартирі до смерті і проживала там сама, інших осіб з нею не проживало, підтверджується актом мешканців будинку АДРЕСА_4 ( а.с. 47 ). ОСОБА_4 до 18 05 2016 року працювала на посаді викладача КЗ « Криворізький медичний коледж» ДОР» ( а.с. 76-83).

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він син відповідача по справі, ОСОБА_4 є його тіткою, з якою за її життя вони спілкувалися, та вона завжди жила сама у своїй квартирі та сама себе забезпечувала оскільки працювала, ніколи не просила допомоги. Родина позивача мешкали окремо. Йому відомо що стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були не дуже добрі, були деякі розбіжності у деяких питаннях. Похованням ОСОБА_4 займався позивач, від його допомогу у похованні ОСОБА_1 відмовився. Також свідок додав, що ОСОБА_4 позичала гроші на операцію, як потім віддавала зі своєї заробітної плати.

Позивачем надано до суду акт про постійне проживання з ним та його дружиною ОСОБА_4 з січня 2010 року по день смерті ОСОБА_4 , однак жодний свідок до суду не прийшов, хоча заявлялося позивачем клопотання про їх допит та судом таке клопотання задоволено. А тому суд критично відноситься до даного акту.

Матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем однією сім`єю щонайменше п`ять років, що давало б підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що між ним та померлою протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а отже відсутні передбачені статтею 1264 ЦК України підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги.

Доводи позивача , що ОСОБА_4 хворіла та потребувала допомоги документально ним не підтверджено, натомість майже до самої смерті вона працювала, швидка допомога викликалася за її місцем реєстрації. В підтвердження позову позивач надає товарний чек про надання ритуальних послуг ( а.с. 12 ) , однак даний документ не заслуговує на увагу, оскільки він не є доказом, що підтверджує факт проживання однією сім`єю зі ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини . А крім того як вбачається звідповіді Металургійного відділу Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком у розмірі 3159,05 грн. на картковий рахунок. А 24.11.2016 року матеріальну допомогу на поховання ОСОБА_4 отримав ОСОБА_1 у розмір двох розмірів пенсії померлої.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано достатніх доказів того, що померла ОСОБА_4 проживали з ним однією сім`єю, були пов`язані спільним бюджетом, побутом, що вони мали взаємні права та обов`язки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 21 12 2019 р.