Провадження № 2/234/2811/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

справа №234/10706/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» захист прав споживачів, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів, 3% річних та інфляційних втрат.

Свої вимоги мотивує тим, що він, як працівник КБ «ЖБК» з квітня 2016 року отримує заробітну плату через ПАТ КБ «ПриватБанк» на картку № НОМЕР_1 .

18.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк».

Починаючи з 08.04.2016 року банк почав списувати з його картки перераховану йому заробітну плату в розмірі 50% від нарахованої суми. Він звернувся до Банку із заявою про повернення йому безпідставно списаних коштів, на що йому була надана відповідь, що в нього існує кредитна заборгованість за кредитним договором від 03.07.2006 року і банк має право згідно до п.1.1.3.2.12 Умов та правил надання банківських послуг проводити договірне списання.

Не погодившись з такою відмовою, він вимушений був звертатися до суду з позовом про визнання такого списання протиправним та повернення списаних коштів. На момент винесення судом рішення, тобто на 14.12.2016 року сума позову складала 15562,04 грн. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року по справі №234/10860/16-ц його позовні вимоги були задоволенні, визнано дії банку щодо списання коштів неправомірними та стягнуто на його користь 15 562,04 грн. Зазначена постанова набрала законної сили, виконавчий лист на даний момент перебуває на примусовому виконанні.

Доки справи розглядалась у різних судових інстанціях, банк продовжував списувати з його зарплатної картки кошти і за період з 16.12.2016 року по 07.05.2017 року, який не був предметом дослідження по справі №234/10860/16-ц, списав ще 6 377,60 грн.

Вважає, що таке списання також є протиправним, здійснювалося на погашення кредитної заборгованості по тому ж саме кредитному договору б/н від 03.07.2016 року, з тієї ж карти для виплат заробітної плати без його особистого розпорядження, без будь-яких законних підстав, а тому, з урахуванням висновків, які вже були встановлені Постановою Апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року, ці списані кошти повинні бути стягнути з відповідача.

Згідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Між тим, на його звернення від 27.07.2018 року до банку в електронному вигляді через систему «Приват24» про повернення безпідставно списаних коштів в добровільному порядку, банк надіслав відповідь на електронну адресу, але ознайомитися з відповіддю не виявилося можливим у зв`язку з неробочим посиланням. На теперішній час кошти банком повернуті не були, що змушує його звертатися до суду.

Крім того, у зв`язку з невиконанням банком своїх зобов`язань по поверненню безпідставно списаних коштів, в нього є право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України. Як вже зазначалось вище, за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року у справі №234/10860/16-ц на його користь з банку вже було стягнуто безпідставно списані кошти у сумі 15 562,04 грн. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат не було предметом позову та в судах не розглядалося. Після відкриття виконавчого провадження від 16.10.2018 року №57406020 за виконавчим листом, що був виданий на підставі рішення суду, грошові кошти з боржника на даний момент стягнуті не були та на його користь не перераховані. Отже, у зв`язку з матеріальними втратами від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, він має право на отримання компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними йому до сплати. Таким чином, Банк повинен йому сплатити крім основного боргу: інфляційні втрати у сумі 6 231,08 грн.; 3% річних у сумі 1451,06 грн.

Позивач просить суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь безпідставно списані кошти в сумі 6377,60 грн., інфляційні втрати в сумі 6 231,08 грн., 3% річних у сумі 1451,06 грн., а всього 14 059,74 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Захаров М.І. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що нарахування позивачем пені є необґрунтованим, що підтверджується висновками Верховного суду, викладених у постановах від 06.06.2018 року по справі №539/1789/16-ц, від 21.02.2018 року у справі№759/13827/15-ц. Оскільки зобов`язання банку щодо незаконності автоматичного списання коштів з картки для виплат виникли не договору, а з рішення апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року, то відповідно і положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосування до спірних правовідносин. Також позивачем невірно розраховано розмір пені. Вартість послуги за один день становить 0,008210% від суми списаних коштів, розміщених на рахунку (3:365). Отже, розмір пені становить (0,008210х3%х6377,0 грн. (сума списаних коштів)х915 днів (з 16.12.2016 р. по 18.06.2019 р.) = 1437,28 грн., а не 1451,06 грн, як то нарахував позивач у своєму позові.

Позивач 15.10.2019 року надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач ґрунтує свій відзив виключно на запереченнях проти стягнення пені, наводить приклади рішень Верховного Суду, обставини в яких повністю не стосуються предмету позову, в той час, коли в позові висувались вимоги тільки про стягнення безпідставно списаних коштів, 3% річних та інфляційних втрат. Він не вимагав стягнути пеню з відповідача на те посилався на відповідні норми права, які регулюють такі зобов`язання, зокрема на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також ним не подавалась уточнена позовна заява із збільшенням позовних вимог за рахунок стягнення пені. В той же час відповідач у своєму відзиві не заперечує проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, на яку він посилався у позові, та навіть вказує, що позивач має право на звернення до суду з вимогами про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника банку та відмовити у задоволенні позову.

Вислухав пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до вимог статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має банківський рахунок, який обслуговується зарплатною карткою № НОМЕР_2 . На вказаний рахунок у періоді з 08.04.2016 року по 07.05.2017 року позивачу проводилася виплата заробітної плати, що підтверджується випискою по картці/рахунку (а.с.8-15).

Починаючи з 08.04.2016 року із картки № НОМЕР_1 відповідачем проводилося автоматичне списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 липня 2006 року, укладеним між позивачем та відповідачем.

Позивач не погодився з діями банку та в липні 2016 року звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року у справі №234/10860/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, позовні вимоги задоволені. Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з автоматичного списання грошових коштів з карти для виплат №008290 ОСОБА_1 неправомірними та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти у сумі 15562,04 грн. за період з 08.04.2016 року по 05.12.2016 року.

Як вбачається з виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 , відповідач продовжував автоматичне списання грошових коштів з рахунку позивача, та за період з 16 грудня 2016 року по 7 травня 2017 року банком списано коштів на загальну суму 6377,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 липня 2006 року (а.с.8-15).

З відповіді на звернення позивача від 17.11.2016 року вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивує списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 пунктом 1.1.3.2.12 Умов і правил надання банківських послуг, який передбачає право банка проводити договірне списання з усіх рахунків клієнта, відкритих в банку, з метою погашення кредитної заборгованості, на які погодився позивач, укладаючи договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.16).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Крім того, частиною першою статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до положень частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частини другої статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що не надавав банку згоду на списання грошових коштів з його карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який зараховувалася його заробітна плата.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача АТ КБ «Приватбанк» для списання грошових коштів з рахунку позивача ОСОБА_1 , оскільки позивачем згода на таке списання не надавалась, а рішення з цього приводу не ухвалювалось.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно утримані грошові кошти у сумі 6377,60 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1451,06 грн. та інфляційних втрат у сумі 6231,08 грн., нарахованих на суму безпідставно списаних коштів відповідно до ст.625 ЦК України, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з постанови Апеляційного суду Донецької області від 03.07.2018 року у справі №234/10860/16-ц на користь позивача ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто безпідставно списані за період з 08.04.2016 року по 05.12.2016 року грошові кошти у сумі 15562,04 грн. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат не було предметом позову та судом не розглядалося.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що з 16.12.2016 року по 07.05.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списано з рахунку позивача грошові кошти у сумі 6377,60 грн.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому в ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином суд зазначає, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі № 910/10156/17.

Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та суми інфляції від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи АТ КБ «ПриватБанк» щодо безпідставного нарахування позивачем пені на суму безпідставно списаних коштів, оскільки положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд не приймає до уваги, оскільки позивач у позові не висуває до відповідача вимог щодо стягнення пені, а просить стягнути 3% річних та індексу інфляції на підставі ст.625 ЦК України.

Позивачем надано суду розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який розрахований окремо за кожний випадок списання грошових коштів банком з рахунку позивача, починаючи з 17.06.2016 року по 18.06.2019 року, та відповідно до якого загальна сума 3% річних складає: 1451,06 грн., загальна сума інфляційних втрат складає 6231,08 грн. (а.с.32-43).

Як вбачається з виписки по картці/рахунку № 5168 НОМЕР_3 , з рахунку позивача банком було списано: 17.06.2016 року 850 грн.; 05.07.2016 року 979,46 грн.; 20.07.2016 року 850 грн. 04.08.2016 року 1108,26 грн.; 18.08.2016 року 850 грн.; 23.08.2016 року 525 грн.; 05.09.2016 року 1005,89 грн.; 20.09.2016 року 850 грн.; 05.10.2016 року 1116,48 грн.;19.10.2016 року 850 грн.;04.11.2016 року 1084,11 грн.; 18.11.2016 року 850 грн.; 05.12.2016 року 1136,34 грн.; 16.12.2016 року 900 грн.; 05.01.2017 року 1086,34 грн.; 19.01.2017 року 850 грн.; 03.02.2017 року 1232,94 грн.; 20.02.2017 року 850 грн.; 03.03.2017 року 712,21 грн.; 05.04.2017 року 729,99 грн. (а.с.8-15).

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума інфляційних втрат складає 6231,08 грн., у тому числі: за період 17.06.2016 по 18.06.2019 року - 332,88 грн.; за період 05.07.2016 по 18.06.2019 року 383,58 грн.; за період з 20.07.2016 по 18.06.2019 року 334,07 грн.; за період з 04.08.2016 по 18.06.2019 року 435,57 грн.; за період 18.08.2016 року по 18.06.2019 року 337,63 грн.; за період з 23.08.2016 року по 18.06.2019 року 208,54 грн.; за період з 05.09.2016 року по 18.06.2019 року 399,55 грн.; за період з 20.09.2016 по 18.06.2019 року 316,63 грн.; за період 05.10.2016 по 18.06.2019 року 415,90 грн.; за період 19.10.2016 року по 18.06.2019 року 284,85 грн.; за період з 04.11.2016 по 18.06.2019 року 363,31 грн.; за період з 18.11.2016 по 18.06.2019 року 264,79 грн.; за період з 05.12.2016 по 18.06.2019 року 353,99 грн.; за період з 16.12.2016 по 18.06.2019 269,84 грн.; за період з 05.01.2017 року по 18.06.2019 року 325,70 грн.; за період з 19.01.2017 по 18.06.2019 року 242,82 грн.; за період з 03.02.2017 по 18.06.2019 року 352,22 грн.; за період з 20.02.2017 по 18.09.2019 року 232 грн.; за період з 03.03.2017 по 18.09.2019 року 194,39 грн.; за період з 05.04.2017 по 18.06.2019 року 182,82 грн.

Сума 3% річних за порушення грошового зобов`язання складає: з 17.06.2016 по 18.06.2019 року 76,43 грн.; з 05.07.2016 року по 18.06.2019 року 86,63 грн.; з 20.07.2016 року по 18.06.2019 року 74,13 грн.; з 04.08.2016 року по 18.06.2019 року 95,29 грн.; з 18.08.2016 року по 18.06.2019 року 72,11 грн.; з 23.08.2016 року по 18.06.2019 року 44,32 грн.; з 05.09.2016 року по 18.06.2019 року 83,85 грн.; з 20.09.2016 року по 18.06.2019 року 69,81 грн; з 05.10.2016 року по 18.06.2019 року 90,33 грн.; з 19.10.2016 року по 18.06.2019 року 67,79 грн; з 04.11.2016 року по 18.06.2019 року 85,04 грн.; з 18.11.2016 року по 18.06.2019 року 65,70 грн; з 05.12.2016 року по 18.06.2019 року 86,25 грн.; з 16.12.2016 року по 18.06.2019 року 67,50 грн.; з 05.01.2017 року по 18.06.2019 року 79,91 грн.; з 19.01.2017 року по 18.06.2019 року 61,55 грн; з 03.02.2017 року по 18.06.2019 року 87,76 грн.; з 20.02.2017 року по 18.06.2019 року 59,31 грн.; з 03.03.2017 року по 18.06.2019 року 49,05 грн., з 05.04.2017 року по 18.06.2019 року 48,30 грн., а всього 1451,06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок нарахування інфляційних сум та 3% річних через порушення грошового зобов`язання банком, то з огляду на викладене, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з відповідача 3% річних у сумі 1451,06 грн. та 6231,08 грн. інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись 12-13, 76 -79, 81,82, 133, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти у сумі 6377,60 грн., інфляційні втрати у сумі 6231,08 грн., 3% річних у сумі 1451,06 грн., а всього 14059,74 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 74 коп.).

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк Приватбанк» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», ЄДРПОУ НОМЕР_5 , юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського. 1-Д, адреса для зв`язків та листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50.

Повний текст рішення суду виготовлений 16.12.2019 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко