Справа № 265/1085/19
Провадження № 2/265/792/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 серпня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2019 року до Орджонікідзеського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог, в позові зазначено, що квартира АДРЕСА_1 була одержана позивачкою на підставі ордеру серія КО № 006628 від 14 травня 2012 року, виданого на підставі списку «ЖКП № 1», для проживання родини у складі двох осіб. На даний час квартира належить до житла державного житлового фонду, у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду не передана. Згідно особового рахунку № 814 на зазначену квартиру, наймачами житлового приміщення є позивач ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_6 , 2004 року народження. Проте разом з позивачем у зазначеному жилому приміщенні зареєстровані, але фактично не проживають відповідач ОСОБА_3 та її діти, які є сторонніми особами для позивача. Зазначені особи у серпні 2014 року виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання, де на даний час поживають на мають тимчасову реєстрацію. Їх особистих речей в квартирі немає, в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту відповідач участі також не приймає. Таким чином, вважає, що оскільки відповідач з малолітніми дітьми не проживає у спірній квартирі понад шести місяців, не сплачують плату за користування житловим приміщенням, вони можуть бути визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою спірної квартири та зняті з реєстрації в даній квартирі.

Просила суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в установленому законом порядку.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, до суду також не з`явився, від якого надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності представника Служби у справах дітей, при вирішенні справи максимально врахувати інтереси малолітніх дітей.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була видана ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення серії НОМЕР_2 від 14 травня 2012 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради № 350 від 21 грудня 2011 року, на родину з двох осіб, у тому числі на ОСОБА_6 (син).

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що родинний зв`язок між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 відсутній.

З копії особового рахунку вбачається, що квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , окрім неї в квартирі також зареєстрований її син - ОСОБА_6 , 2004 року народження.

Як вбачається з рапорту ДОП Лівобережного ВП лейтенантом поліції Мозолевським В.Г., відповідач ОСОБА_3 , а також її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів сусідів ОСОБА_7 разом з дітьми близько 5 років тому виїхала до Росії на постійне місце проживання.

Згідно зі ст. ст.71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі по тексту Закон) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_8 разом з неповнолітніми дітьми, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , добровільно не проживають за адресою спірної квартири понад шести місяців.

Згідно положень ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про постановку на облік за місцем перебування.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованою у вказаній квартирі разом з неповнолітніми дітьми, але фактично не проживаючи в ній понад шести місяців, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування даною квартирою.

Таким чином внаслідок втрати ОСОБА_3 права на користування спірним житлом, право на його користування також втратили й неповнолітні діти відповідача, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які мешкають разом із нею.

На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 20 серпня 2019 року.

Суддя С.С. Гноєвой