Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 415/5664/19
Провадження № 22-ц/810/1005/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря

учасники справи: Сінько А.І.

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку у спрощеному провадженні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 вересня 2019 року, ухваленого Лисичанським міським судом Луганської області у складі судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 122960,95 гривень, який мотивувало тим, що 21.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір.

АТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором.

У ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10.06.2019 року перед банком утворилась заборгованість у розмірі 122960,95 гривень, яку АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 і яка складається з заборгованості за кредитом- 14774,76 грн., заборгованість по процентам за період з 21.01.2014 року по 26.04.2017 року - 108186,19 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 14774,76 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення 108186,19 процентів за користування кредитом станом на 31 січня 2018 року відмовлено за безпідставністю.

З таким рішенням не погодилось АТ КБ «ПриватБанк» та звернулось з апеляційною скаргою на нього.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволення його позовних вимог про стягнення з відповідача процентів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В оскаржуваній частині вважає рішення суду незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач поставив власний підпис на заяві -анкеті, тим самим висловивши згоду на отримання кредитної картки та надав згоду на те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вважає, що такий договір є договором приєднання та не вимагає від іншої сторони, яка до нього приєднується жодного підпису під Умовами та Правилами кредитування, так як вони є публічними. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Судом також в порушення норм матеріального права не було взято до уваги розрахунок заборгованості, розмір процентів, нарахованих до моменту підвищення відсоткової ставки, не здійснено жодного перерахунку відсотків за користування кредитними коштами, не враховано вимоги ст. 1048 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 19 грудня 2019 року, не з`явився, належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, надав заяву про те, що не заперечує проти винесення рішення, просить апеляційну скаргу задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 згідно повідомлення Управління Адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області на запит Лисичанського міського суду (а.с. 44).

Судове повідомлення, адресоване та надіслане ОСОБА_1 за вищевказаною адресою про розгляд справи на 19 грудня 2019 року, повернулось до суду із відміткою пошти «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходженння, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, тому судова колегія переглядає рішення саме в цій частині, інша частина рішення, яка не оскаржується, апеляційному перегляду не підлягає.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом виходив з того, що суду не надано будь-яких доказів погодженого сторонами розміру процентної ставки та правильність їх нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, з аналізу даних правових норм вбачається, що істотною умовою договору кредиту є розмір кредиту, процентна ставка за користування кредитом та інші, визначені банком платежі у разі прострочення боржником виконання взятого на себе зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір шляхом підписання анкети- заяви ОСОБА_1 (а.с.9).

Звертаючись до суду з позовом банківська установа надала копію анкети-заяви, копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», копію паспорта відповідача, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

В анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача, його П.І.Б. , місце проживання, паспортні дані, РНОКПП та інша контактна інформація, а також інформація про отримання карти «Gold» з кредитним лімітом у розмірі 1500 грн. Однак, в анкеті відсутні відомості про процентну ставку за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що погоджені сторонами договору.

Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором від 21.01.2014 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач підписав анкету-заяву, яка разом з пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг складають між відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг, а також оскільки кредитний договір є договором приєднання, тому не вимагає від відповідача підпису під Умовами кредитування, не приймаються судовою колегією, оскільки позивачем не надано суду належних доказів про обізнаність відповідача про базову ставку відсотків, які підлягали сплаті, оскільки вона не зазначена у самій заяві-анкеті, під якою відповідач поставив свій підпис.

Суд апеляційної інстанції не приймає довід скарги про те, судом не досліджений розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом та не здійснено перерахунок відсотків у зв`язку з підвищенням процентної ставки, так як суд розглядає справу у межах заявлених вимог, і крім того, як зазначалося в анкеті -заяві не зазначена базова відсоткова ставка для картки «Gold»

Таким чином, суду позивачем не надано належних доказів на підтвердження погодження з відповідачем базової відсоткової ставки за користування кредитом відповідної кредитної картки, тому правильність висновків суду першої інстанції про недоведеність позивачем за допомогою належних доказів погодженого сторонами розміру процентної ставки ґрунтується на матеріалах справи та доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду як такого, що ухвалено без додержання вимог матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: