ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3240/14-ц Номер провадження 22-ц/814/338/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря - Коротун І.В.

за участі - представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_6 та зобов'язання вчинити дії, за участю заінтересованої особи ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльность начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Яніни Вікторівни щодо не проведення перерахунку суми боргу за виконавчим провадження від 30.08.2015 року ВП №18573900 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування скарги зазначено, що після набрання чинності рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2014 року ним самостійно виконувалось рішення суду шляхом перерахування коштів на ім'я ОСОБА_4через АТ «Дельта Банк». Всього за період з 23.08.2014 року по 26.11.2014 року ним було перераховано аліменти на суму 49500 грн..

Проте, його неодноразові заяви залишались без відповідного реагування з боку державного виконавця. Натомість, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження 01.09.2015 року та неправомірно винесено постанову про звернення стягнення з усіх видів його заробітку (доходу) в розмірі 70% всіх видів доходів до погашення заборгованості, яка на 01.09.2015 року складала 61403,22 грн..

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Яніни Вікторівни та зобов'язання вчинити дії, за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником заборгованість по аліментах в рамках виконавчого провадження не погашено та стягувачем не підтверджено факт сплати заборгованості та її відсутності на поточний період, тому дії державного виконавця є такими, що відповідають та узгоджуються з вимогами «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та вчинені у відповідності, в межах та у спосіб визначеними положеннями ЗУ «Про виконавче провадження»..

З даною ухвалою не погодився скаржник та подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення його скарги. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не враховано, що йому було не відомо про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки він виконував дане рішення в добровільному порядку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями на суму 49 500 грн.

Також,зазначив, що вказані кошти ним були сплачені в рахунок аліментних зобов'язань, відсутність у призначених платежів інформації про те, що вказані суми є аліментами, не спростовує мету їх призначення.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 вказала, що апелянт маніпулює наданими платіжними дорученнями, оскільки вони вже були предметом розгляду справи про стягнення додаткових витрат,де ОСОБА_2 пояснював, що вказані кошти були спрямовані на оплату приватного садочка та школи, оплати послуг няні та на будівництво будинку. Вказує, що рішення місцевого суду є законним та обгрунтоваеним, тому просить залишити його без змін, в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 28 серпня 2015 року до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області за заявою стягувача ОСОБА_4надійшов виконавчий лист № 553/3240/14 від 05.08.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в твердій грошові формі у розмірі 1500,00 грн. щомісяця на утримання кожної дитини: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_3,, загальна сума щомісяця становить 4500 грн. до повноліття , починаючи з 11.07.2014 року.

30.08.2015 року начальником Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження та направлено сторонам виконавчого провадження копію даної постанови / а.с.41/.

Статтею 12 Закону України « Про виконавче провадження» / чинної на момент відкриття виконавчого провадження/, встановлено обов'язок сторін протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що стягувачем в заяві про пред'явлення виконавчого листа до виконання вказано розрахунковий рахунок для перерахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заяв про добровільне виконання рішення суду на адресу відділу від сторін виконавчого провадження не надходило.

Як вбачається з скарги ОСОБА_2, про існування постанови про відкриття виконавчого провадження він дізнався в бухгалтерії за місцем своєї роботи. Після чого він звернувся до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості з аліментів, оскільки після набрання чинності рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2014 року, він самостійно виконував дане рішення шляхом перерахування грошових коштів (аліментів) стягувану через АТ «Дельта Банк». Всього за період з 23.08.2014 року по 26.11.2014 року ним було перераховано аліменти на суму 49500 грн.

З копії платіжних доручень датованих від 23 серпня 2014 року, 11 вересня 2014 року, 22 вересня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 29 вересня 2014 року, 09 жовтня 2014 року, 14 жовтня 2014 року, 05 листопада 2014 року, 10 листопада 2014 року, 24 листопада 2014 року, 26 листопада 2014 року, 06 грудня 2014 року проведених скаржником через банківську установу АТ «Дельта Банк», вбачаються, що вони переказані на ім'я ОСОБА_4 призначення платежу вказано «переказ коштів на рахунок іншого клієнта в межах банку через систему my Delta» /а.с. 9-20/.

Оригінали даних платіжних доручень суду не надавались, їх копії не посвідчені належним чином.

В свою чергу, стягувач підтвердила отримання коштів у вказаній сумі, але заперечувала, що ці кошти були сплачені ОСОБА_2 в рахунок аліментів, вказувала що дані кошти були сплачені в якості додаткових витрат на дітей та на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 / ОСОБА_2/ ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей відмовлено з тих підстав, що особливих обставин, передбачених ст. 185 СК України для сплати додаткових витратна дитину, пов'язаних з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, не встановлено.

Діючим законодавством не заборонено батьку дитини добровільно надавати кошти на утримання дітей. Факт отримання коштів в сумі 49500 грн ОСОБА_4 не заперечується, але встановити їх цільове призначення на підставі належних та допустимих доказів неможливо.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, ОСОБА_2 не доведено, що копії платіжних доручень, наданих у вказаній справі, були спрямовані саме на сплату аліментів.

Відповідно до статті 18 цього Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що державний виконавець діяв в межах визначених законом, підстав для перерахунку боргу щодо сплати аліментів не було.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко ___________________В.П. Пікуль