Справа № 591/6827/18
Провадження № 2/591/952/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що вінє інвалідом війни І групи та разом з своєю дружиною ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 60,37 кв. м. На позивача та членів його сім`ї поширюються пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі -Закон). Згідно з ст. 19 Закону України пільги щодо оплати житлово- комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надається така пільга як 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).Таким чином позивач відповідно до вищезазначеної норми має (21+21+10,5)=52,5 кв. м пільгової площі, на яку розповсюджується 100 % знижка. Опалювальна площа становить 57,6 кв. м., тому позивачем повинна оплачуватись площа 57,6-52,5=5,1 кв. м.

З весни 2016 року позивач помітив, що плата за площу квартири 5,1 кв.м, яка підлягає оплаті, значно зросла, тому почав цікавитися про причини збільшення розміру плати за опалення. Листом від 21 квітня 2018 року № 15/71 відповідач повідомив позивача, що для обрахунку розміру плати за теплопостачання ним застосовується постанова Кабміну від 6 серпня 2014 р. № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» зі змінами, внаслідок чого фактично відбувається нарахування плати за опалення на площу 57,6 кв. м, на яку за Законом розповсюджується 100% пільга.За опалювальний період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року відповідачем за рахунок нарахування плати на пільгову площу 57,6 кв. м було збільшено розмір платежу на 1105,77 грн., оскільки позивач відповідну частину платежу не оплачував. На даний час вказана сума значиться як заборгованість.

Згідно з ч.3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Також позивач вважає, що другою підставою для задоволення позову є те, що в обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», яка суперечить положенням абз. 1, 2 п. 5 ч. 1 ст. 13 та с. 2 Закону і тому не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Позивач є інвалідом війни І групи, йому 81 рік, 3 роки він намагався домогтись від відповідача вирішення свого питання і у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків відповідачем, а саме невірного нарахування плати за споживчі послуги позивач зазнав моральної шкоди, оскільки йому довелося докласти додаткових зусиль для відновлення порушеного права.

Посилаючись на зазначені обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконними дії відповідача щодо застосування формули яка, «з урахуванням коригуючих коефіцієнтів та середніх норм споживання, становить різницю між нарахуванням без пільги та пільговим нарахуванням за опалення»; зобов`язати відповідача списати безпідставно нарахований борг в сумі 2471,49 грн. з особистого рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідача розраховувати плату за спожите тепло за формулою 5,1 кв.м. (різниця між опалювальною загальною та пільговою площею) помножені на тариф; стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням підготовчого судового засідання 12 лютого 2019 року об 11 год.00 хв.

10 січня 2019 року від ТОВ «Сумитеплоенерго» надійшов відзив на позов, в якому просить суд відмовити у позові (а.с. 18-22).

12 лютого 2019 року від позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що його пільги чітко визначені Законом і з боку відповідача відбуваються маніпуляції при обчисленні плати за спожиті за формулою, яка ним самим вигадана внаслідок добровільного тлумачення підзаконних нормативно-правових актів. Відповідач протиправно на соціальну норму (21+21+10,5) = 52,5 кв.м., на яку розповсюджується 100% знижка, додатково нараховує визначені ним Гкал на 1 кв.метр опалювальної площі на місяць в опалювальний період (а.с.78-79).

12 лютого 2019 року підготовче засідання відкладено до 04 квітня 2019 року в зв`язку з наданням можливості учасникам справи реалізувати свої процесуальну права на ознайомлення із матеріалами справи.

04 квітня 2019 року в зв`язку з наданням часу позивачу для усунення недоліків в уточненій позовній заяві, підготовче засідання відкладено до 19 червня 2019 року.

11 квітня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява (а.с.104-106).

19 червня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , в зв`язку з залученням третьої особи в підготовчому засідання оголошено перерву до 09 серпня 2019 року.

06 серпня 2019 року від ТОВ «Сумитеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач повністю заперечує проти заяви про уточнення позовних вимог в зв`язку з її необгрунтованістю та незаконністю його вимог, а твердження та аргументи наведені в даній позовній заяві є помилковими зважаючи на наступне:

Позивачу нараховувалася плата за надані послуги з централізованого опалення на всю опалювальну площу квартири з урахуванням 100% знижки, яка передбачена ст. 13 «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», та з урахуванням коригуючих коефіцієнтів та середніх норм споживання, що визначаються Постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово- комунального обслуговування».

До сплати позивачу виставлялася сума, яка, з урахуванням коригуючих коефіцієнтів та середніх норм споживання, становить різницю між нарахуванням без пільги та пільговим нарахуванням за опалення. Іншими словами до сплати нараховувалась вартість спожитої теплової енергії понад норматив в межах якого держава надає пільгу.

Позивачем розрахунки на сплату послуг за надане централізоване опалення, належними, допустимими доказами не спростовані, а твердження позивача щодо того, що він має сплачувати за послуги з централізованого опалення, з урахуванням 100% знижки без врахування середніх норм споживання, суперечать положенням п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», яка прямо передбачає надання 100-процентної знижки в межах середніх норм споживання.

Доводи позивача про нарахування плати за надані послуги опалення з порушенням ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» є такими, що не відповідають фактичним обставинам цієї справи.

Згідно п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Відповідно до пп.1 п.3 вказаної Постанови КМУ установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання): у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період;

Соціальна норма житла позивача, в межах якої держава надає пільги на оплату житлово-комунальних послуг складає 52,5 кв.м. (21 кв.м х 2 особи + 10,5 = 52,5 кв.м.), а соціальний норматив, в межах яких держава надає позивачу пільгу складає 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць.

Відповідно до додатку 2 до Постанови КМУ № 409 від 06 серпня 2014 року коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення по Сумській області для будинків 5 і більше поверхів становить 0,441.

Таким чином до сплати нараховувалась споживачу вартість спожитої теплової енергії понад норматив в межах якого держава надає пільгу, згідно показників будинкових лічильників тобто виставлялася сума, яка, з урахуванням коригуючих коефіцієнтів та середніх норм споживання, становить різницю між нарахуванням без пільги та пільговим нарахуванням за теплопостачання (опалення).

Отже позивач неправильно розуміє (читає тільки першу частину) п. 5 ч. І ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», яка прямо передбачає надання 100-процентної знижки в межах середніх норм споживання.

Тому твердження позивача щодо того, що він має сплачувати за послуги з централізованого опалення, з урахуванням 100% знижки без врахування середніх норм споживання, суперечать положенням п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Тобто на те, що споживається позивачем понад середні норми споживання - пільга не розповсюджується.

Середня норма споживання визначається у відповідності до пп. 1 п. 3 та додатку 2 Постанови КМУ № 409 від 06 серпня 2014 року, якою встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) з урахуванням коригуючого коефіцієнту для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення по Сумській області для будинків 5 і більше поверхів.

Крім того зазначається, що відповідач застосовує спосіб нарахування (формулу, як називає позивач), яка виходить (виведена) саме з норм законодавства встановлених п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та Постанови КМУ № 409 від 06 серпня 2014 року, а також тарифів встановлених для відповідача постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики.

Також наголошується на тому, що позивач помилково зазначає те, що «за опалювальний період з січня 2018 по березень 2018 року відповідачем за рахунок нарахування плати на пільгову площу 52,5 кв. м було збільшено розмір платежу на 2471,49 грн., оскільки позивач відповідну частину платежу не оплачував.

Це суперечить рахункам на оплату ТОВ «Сумитеплоенерго» за січень 2018 р., за лютий 2018 р. та за березень 2018 року, оборотній відомості за період з 01 жовтня 2017 р. по 31 травня 2018 р. Позивач не розібрався, що вказаний борг виник у позивача станом на 31 березня 2019 року, а не за три місяці 2018 року, причина - несплата позивачем послуг за споживання теплопостачання (опалення) понад середні норми споживання, на які не розповсюджується пільга, починаючи з січня 2018 року по 31 березня 2019 року.

Вимога щодо списання боргу суперечить ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до якої питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідач вважає, що позивачем обрано неправильний та неефективний спосіб захисту своїх прав, який не відповідає ст. 16 ЦК України та ст.ст. 18, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 і тому всі його вимоги не підлягають задоволенню.

Також є безпідставною вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача за невірне нарахування плати за споживчі послуги, оскільки всі нарахування відповідача є вірними, а невірним є розуміння позивачем порядку нарахування пільг (надання 100-процентної знижки в межах середніх норм споживання) та помилковим ототожненням різних понять соціальної норми житла з соціальним нормативом.

Крім того позивач не надав доказів та не обґрунтував, чому моральна шкода складає саме 50 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с.118-124).

09 серпня 2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 23 вересня 2019 року, надано час представнику відповідача ознайомитись із поданими доказами по справі за його клопотанням.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу до судового розгляду по суті на 12 грудня 2019 року.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача з позовом не згоден, з мотивів, які викладені у відзиві на уточнену позовну заяву.

Третя особа позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири складає 60, 37 кв.м.(а.с. 5-6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 20 січня 1990 року перебувають в шлюбі, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.109).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни (а.с.7).

На заяву ОСОБА_1 що нарахування йому пільг ТОВ «Сумитеплоенерго» листом від 21 квітня 2016 року №1571 повідомило, що з 17 грудня 2015 року опалення за його адресою нараховується по приладу обліку. Згідно внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 постанова Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №842, соціальні норми споживання послуг для нарахування пільг, у разі використання теплової енергії для централізованого опалення абонентами, житлові будинки (5 і більше поверхів) яких обладнані будинковими приладами обліку, з урахуванням коригуючи коефіцієнтів змінились. Тариф по опаленню для нарахування пільг по його будинку складає фактичний тариф, але не більше 18,70 грн. (а.с.8).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надається пільга - 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України від 05 жовтня 2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Згідно із статтею 5 цього закону державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

До державних соціальних нормативів, у тому числі, належить соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам (частина друга статті 9 вказаного закону).

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Кабінетом Міністрів України у своїй постанові від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі Постанова КМУ) встановлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: оплати житлової послуги послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком 21 кв.метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.метра на сім`ю.

Відповідно до пп. 1 п. 3 Постанови КМУ встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання); у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалювальної площі на місяць в опалювальний період.

Соціальна норма житла позивач, в межах якої держава надає пільги на оплату житлово-комунальних послуг складає 52,5 кв.м. (21 кв.м. х 2 особи + 10.5 = 52,5 кв.м.), а соціальний норматив, в межах яких держава надає позивачу пільгу складає 0,0431 Гкал на 1 кв.м. опалювальної площі на місяць.

Додатком 2 до Постанови КМУ встановлені коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії для централізованого або автономного опалення, зокрема по Сумській області для будинків 5 і більше поверхів такі становлять 0,441.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надається в межах середніх норм споживання, які формуються, встановлюються та затверджуються Постановою КМУ.

При цьому позивачем не доведено належними та допустимими доказами доводи заявленого позову щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, які, на його думку, були вчинені при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Також як і не доведено суперечність Постанови КМУ положенням абз. 1,2 п. 5 ч. 1 ст. 13 та ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання незаконними дій відповідача щодо застосування формули яка, «з урахуванням коригуючи коефіцієнтів та середніх норм споживання, становить різницю між нарахуванням без пільги та пільговим нарахуванням за опалення», оскільки під час судового розгляду не встановлено факту неправомірного застосування відповідачем норм чинного законодавства.

З цих підстав не може бути задоволена і вимога щодо зобов`язання відповідача списати безпідставно нарахований борг в сумі 2471,49 грн. з особистого рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин неправомірного нарахування такого боргу.

Заявлена позовна вимога про зобов`язання відповідача розрахувати плату за спожите тепло за формулою 5,1 кв.м (різниця між опалювальною загальною та пільговою площею) помножені на тариф не може бути задоволена, оскільки вона протирічить зазначеним вище нормативним актам.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо нарахування плати за спожиті послуги, а також наявність причинного зв`язку між переліченими обставинами та протиправними діями відповідача, що потягло його моральні страждання, а тому і в частині стягнення 50 000 грн. моральної шкоди необхідно відмовити.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав для визнання дій відповідача щодо невірного нарахування плати за опалення незаконними, а тому необхідно у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», місцезнаходження: м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Повне судове рішення виготовлене 23 грудня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко