Справа № 310/8062/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 грудня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги наступним. В грудні 2005 року ОСОБА_5 запропонувала батькам позивача, які шукали житло для позивача, придбати житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , познайомила їх з ОСОБА_3 та його дочкою ОСОБА_6 , які пояснили, що у зв`язку із тим, що право власності на будинок необхідно буде встановлювати в судовому порядку після смерті родичів, для чого ОСОБА_5 видано доручення, нотаріально оформити угоду відразу не можливо. ОСОБА_6 , яка запевнила, що рішенням суду право власності на будинок буде визнано за нею, родина позивача передала в якості завдатку за будинок 13 000 доларів США, що підтверджується розпискою, в якій остання підтвердила отримання від матері позивача ОСОБА_4 завдатку у вказаному розмірі за продаж нею будинку по АДРЕСА_1 , а суму 8 000 доларів США вона згодна отримати восени 2006 року. З метою юридичного оформлення права на домоволодіння, 12 січня 2006 року був підписаний договір найму житла зі строком дії до 01 січня 2007 року. 16 вересня 2006 року ОСОБА_6 приїхала до м. Бердянська та запевнила батьків позивача, що рішення суду, яке підтверджує її право власності на будинок, найближчим часом буде винесено і одержала від ОСОБА_4 суму у 7100 доларів США в якості чергового внеску за купівлю будинку, про що власноруч написала розписку в присутності свідків. 30 вересня 2006 року ОСОБА_5 , запевнивши родину позивача в наявності у неї відповідних повноважень, отримала від ОСОБА_4 в оплату за вказаний будинок для передачі ОСОБА_6 останню суму у 900 доларів США. Через кілька місяців ОСОБА_5 повідомила, що право власності на будинок АДРЕСА_1 за рішенням суду визнано не за ОСОБА_6 , ??а за ОСОБА_3 , і якщо родина позивача заплатить їм ще 25 000 доларів США додатково, то вона підпише з ними договір купівлі-продажу будинку у нотаріуса, оскільки вона є представником ОСОБА_3 за дорученням. 29 серпня 2006 року Бердянським міськрайонним судом було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1788/2006 про задоволення позову ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визначення часток, встановлення факту прийняття спадщини, визнання прийняття спадщини, визнання права власності та визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 . Розуміючи, що родина позивача стала жертвою шахрайства з боку вищевказаних осіб, вони звернулися в міліцію, проте це результатів не дало. Вважаючи, що батьки позивача розрахувались за придбання будинку в повному обсязі та вважаючи його власністю своєї родини, з січня 2008 року, зробивши косметичний ремонт, ОСОБА_2 вселився у домоволодіння по АДРЕСА_1 і проживає в ньому безперервно по теперішній час. Одночасно у січні 2008 року батьки позивача звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, однак в задоволенні позову було відмовлено. В грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про виселення ОСОБА_9 , ОСОБА_4 чи інших осіб, які можуть проживати у будинку, із домоволодіння АДРЕСА_1 , який ухвалою суду від 18 травня 2013 року було залишено без розгляду. З 2011 року у спірному домоволодінні разом з позивачем почала мешкати його дружина ОСОБА_10 та пізніше і їх діти: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час у зв`язку з тим, що у позивача велика сім`я та багато дітей, він бажає здійснити перебудову для забезпечення дітей належними умовами проживання, які необхідні для їх нормального, безпечного та гармонійного розвитку. Для цього потрібні нові комунікації, договори з постачальниками енергоносіїв (газу, електроенергії, води). Але документів на будинок, що підтверджують його право власності на житловий будинок, позивач не має. ОСОБА_2 заволодів вказаним будинком не протиправно, добросовісно, на підставі того, що його батьки виконали умови усної домовленості з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про придбання спірного житлового будинку, про які знав і ОСОБА_15 , розрахувались за нього частинами, але в повному обсязі, сплатили обумовлену суму в рахунок його придбання, вселився у 2008 році у цей будинок, вважаючи його будинок власністю своєї родини, тому вищевказані підстави є достатніми для отримання права власності на цей будинок. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове зсідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з викладених в ньому підстав. Просив визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Третя особа на стороні позивача була допитана судом в якості свідка.

Відповідач, повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи через оголошення на сайті суду, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що позивач є її сином. В 2005 році їх родина продала частину свого будинку на Набережній та почала шукати ділянку для будівництва. Через знайомих знайшли ОСОБА_16 , який зловживав алкогольними напоями, та якого мала намір забрати до себе його дочка ОСОБА_6 . Його будинок, розташований по АДРЕСА_1 , був в поганому стані, ОСОБА_16 та ОСОБА_4 домовились про купівлю-продаж будинку, першу оплату зробили в розмірі 13 000 доларів США, восени сплатили частину необхідних коштів, що залишилась. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 запевнили, що залишать ОСОБА_5 довіреність на оформлення купівлі-продажу будинку. Родина свідка довго чекала на оформлення купівлі-продажу будинку, але пізніше у них почали вимагати доплати. Свідок з цього приводу зверталась в міліцію та з позовами до суду. На даний час продавці мешкають в Російській Федерації, близько десяти років не приїжджають до м. Бердянська. На протязі 10 років у вказаному будинку проживає ОСОБА_2 з родиною та сплачує всі комунальні рахунки.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що з 2010 року вона знайома з позивачем, а з 2011 року вони почали разом проживати по АДРЕСА_1 , в 2012 році у них народилась перша дитина, на даний час вони мають чотирьох спільних дітей. За вказаною адресою їх родина проживає безперервно, вони періодично роблять косметичні ремонти, провели опалення, всі комунікації, сплачують рахунки за комунальні послуги. Свідку відомо, що цей будинок купувала її свекруха для сина, однак її ошукали, вона передала гроші, про отримання яких продавець написала їй розписку, але правоустановчі документи на будинок оформлені не були.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що він мешкає в будинку № АДРЕСА_4 , власником якого є з кінця 1990х років. З позивачем знайомий, оскільки він проживає по сусідству в будинку АДРЕСА_1 . В будинку позивача з 2007 року проживали його батьки, вони робили ремонт. Попередні власники продали будинок і виїхали, ОСОБА_3 поїхав приблизно в 2005 році. Яким чином було оформлено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , свідку не відомо. Зазначив, що в цьому будинку близько десяти років проживає позивач з родиною, інших мешканців свідок не бачив.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з розписки від 08 грудня 2005 року, ОСОБА_4 сплатила завдаток в розмірі 13 000 доларів США за будинок АДРЕСА_1 , який купує, та підтвердила, що вона має сплатити суму, що залишилась, в розмірі 8 000 доларів США. У вказаній розписці ОСОБА_6 підтвердила, що нею отримано завдаток за вказаний будинок, який продається, та зазначила, що 8 000 доларів вона згодна отримати восени 2006 року.

Відповідно до розписки від 16 вересня 2006 року ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_6 отримала 7 100 доларів США в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_19 .

Згідно розписки від 30 вересня 2006 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 суму коштів, що залишилась, в розмірі 900 доларів США для передання ОСОБА_6

Довіреністю від 26 вересня 2006 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в тому числі в нотаріальних органах, органах внутрішніх справ, судових органах України будь-якої ланки.

12 січня 2006 року між ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_16 , та ОСОБА_20 , ОСОБА_4 було укладено договір найму житлового будинку АДРЕСА_1 .

Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 було направлено повідомлення від 10 квітня 2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України відносно ОСОБА_5 , до якого додано відповідну постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 10 квітня 2009 року.

Відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого16 квітня 2008 року, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2006 року по справі № 2-1788/06 було визнано за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12577870 від 21 листопада 2006 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 158042499 від 01 березня 2019 року.

12 грудня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_9 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 березня 2009 року вказане рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_4 відмовлено, рішення набрало законної сили.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 про визнання осіб самоправно вселеними, виселення залишено без розгляду.

Відповідно до протоколів № 10 від 25 травня 2017 року та № 19 від 23 травня 2019 року засідання комісії Бердянського міськвиконкому з питань, пов`язаних з призначенням населенню всіх видів державних допомог та пільг від 25 травня 2017 року ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 включено до ЄДАРП як «багатодітну сім`ю» за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 з 16 травня 2017 року.

Сплата позивачем комунальних послуг у спірному домоволодінні з 2009 року підтверджується наданими квитанціями.

Відповідно до видаткових накладних та товарних чеків в період з 2015 року позивачем були придбані будівельні матеріали, необхідні для проведення ремонту в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

На підставі викладеного, чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 910/17274/17 у п. 43 постанови від 14 травня 2019 року визначено умови визнання права власності за набувальною давністю, а саме - правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Відповідно до п. 46 вказаної постанови, аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

В судовому засіданні встановлені всі три умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме - добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем ОСОБА_2 .

Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими, оскільки в даному випадку об`єкт володіння - житловий будинок, є законним, не вилученим з цивільного обороту, введеним в експлуатацію, право власності на нього офіційно визнано та зареєстровано, позивач з січня 2008 року користується, відкрито та безперервно володіє ним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя О. М. Вірченко