Справа № 509/5657/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Дорошко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року у справі № 509/5102/17 за поданням Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року, посилаючись на відсутність підстав для такого обмеження.

В судове засідання представник ДВС та стягувач не з`явилися, заперечень не подали, що відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року по справі № 509/5102/17 було задоволено подання Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби в Одеській області. Тимчасово заборонити виїзд з України ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18.11.2003 року Шевченківським МВ Приморського РВ УМВС України в Одеській області), без вилучення паспорта громадянина України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом №1522/17040/12 виданого 28.11.2013 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 803219,00 грн.

Вищевказане обмеження було встановлено в зв`язку з наявністю боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 .

Як вбачається з листа Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області № 40-22763 від 13.09.2019 року виконавчий лист №1522/17040/12 виданий 28.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси було повернуто стягувачу 09.12.2016 року у зв`язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення.

19.11.2018 року після здійснення заходів передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо встановлення майнового стану боржника виконавчий лист №1522/17040/12 від 28.11.2013 року було вдруге повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

В той же час ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Таке невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, зокрема, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тощо.

Сам лише факт невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо).

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Таких доказів суду не надані.

Само по собі посилання на наявність боргу за виконуваним судовим рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язання і не може бути підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Виконавче провадження за виконавчим листом 1522/17040/12 завершено 19.11.2018 року на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується листом Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області № 40-22763 від 13.09.2019 року.

Таким чином, невиконання боржником зобов`язань відбувалось внаслідок об`єктивних причин (відсутність майна), а жодні докази, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, відсутні.

При цьому, з листа Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області № 40-22763 від 13.09.2019 року вбачається що державним виконавцем було здійснено необхідну перевірку майнового стану боржника, в тому числі шляхом звернення до ДВС та УПФ України.

Враховуючи викладене, невиконання боржником зобов`язань відбувалось внаслідок об`єктивних причин (відсутність майна), а жодні докази, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, відсутні.

При цьому автоматична, необмежена заборона у праві виїзду за межі країни є порушенням статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, в даний час відсутні будь які докази того що заборона ОСОБА_1 у тимчасовому виїзді за межі України гарантує повернення боргу.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч..5-7 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Оскільки на даний час відсутні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язання заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а заходи забезпечення виконавчого провадження повинні бути скасовані шляхом відміни тимчасової заборони для ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.260-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Тимчасове обмеження ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18.11.2003 року Шевченківським МВ Приморського РВ УМВС України в Одеській області, у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області 20 грудня 2017 року по справі № 509/5102/17 - скасувати.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи та Державній прикордонній службі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а у судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, чи розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя А.І.Бочаров