Справа № 346/4232/19
Провадження № 2/346/2045/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Гайової Г.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири, -
свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона разом із сім`єю проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Станом на 1995 рік вона проживала в цій квартирі одна, у зв`язку з чим, зібравши необхідні документи, приватизувала її та всі рахунки по оплаті комунальних послуг на цю квартиру оформила на своє ім`я. У вказаній квартирі також зареєстроване місце проживання її сина, тобто відповідача, який разом із сім`єю проживав за іншою адресою. Тому позивач вважала себе власником всієї квартири. Однак, з`ясувалось, що позивачу належить тільки 1/2 частка вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Коломийським Бюро по приватизації державного житлового фонду 01.08.1995 року. Інша 1/2 частка цієї квартири належить відповідачу, хоча він у квартирі на час приватизації не проживав. В 2007 році останній виїхав до Російської Федерації, а з весни 2008 року припинив спілкуватися з нею, допомоги на утримання не надавав. Крім того, 10.12.2009 року зареєстровано розірвання шлюбу між ним та його дружиною ОСОБА_3 . В справі за позовом останньої про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей встановити його місце проживання було неможливо, у зв`язку з чим ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24.06.2011 року оголошено його розшук. З часу приватизації квартири позивач проживає в ній одна, сплачує комунальні послуги, проводить необхідний ремонт, відповідач жодних платежів не проводив, квартирою не цікавився та не проживає в ній більше 12 років. Отже, позивач з того часу відкрито, безперервно, добросовісно володіє всією квартирою. Тому вона, посилаючись на ст. 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири за набувальною давністю.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 03.12.2019 року вона звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 50).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, так як надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача судові виклики в судові засідання 07.11.2019 року та 03.12.2019 року відповідачу не вручено в зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання вказаної кореспонденції та не проживанням за вказаною адресою (а.с.39, 47). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 і ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився відповідач ОСОБА_2 , його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.11.1974 року (а.с. 7).
Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 10.12.2009 року вказаного дня зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 188 (а.с. 11).
Право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.08.1995 року Бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 4617 від 13.02.1995 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (а. с. 6).
Згідно з даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 26.11.2007 року, спірне нерухоме майно складається з двохкімнатної квартири загальною площею 55,6 кв. м., житловою площею 34,9 кв. м. (а. с. 22, 23).
Даними довідки № 2183/02.9-11, виданої 13.08.2019 року управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, стверджується, що в реєстрі територіальної громади м. Коломия, що ведеться вказаним управлінням з 04.04.2016 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання сторін по справі (а. с. 8).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2011 року (справа №6-82/11) оголошено розшук відповідача як боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей (а.с. 9).
Згідно із довідкою Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 1090-27/6 від 12.08.2019 року, ОСОБА_3 не отримує аліментів від ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 2-1668, виданим Коломийським міськрайонним судом, на утримання неповнолітніх дітей, станом на 12.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 68 698,00 грн. (а.с. 10).
Відповідно до абонентних та розрахункових книжок про оплату за використання природного газу по лічильнику та за електричну енергію, а також квитанцій про їх сплату позивач здійснює сплату комунальних платежів за спірну квартиру за період з 30.12.2009 року по червень 2019 року (а. с. 12-21).
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до положень ч.2 ст. 328 вказаного Кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до правил ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав від 07.02.2014 року №5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Відповідно до положень п.11 вказаної постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач з 2007 року, тобто більше 12 років, відкрито, добросовісно та безперервно володіє 1/2 часткою спірної квартири. Отже, суд приходить до висновку про наявність умов та підстав, передбачених ст.344 ЦК України.
Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України та, керуючись ч.2 ст. 247, ст.ст.263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Болехів Долинського району Івано-Франківської області, жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_3 . Дана частка належала ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року.
Суддя Калинюк О. П.