Справа № 490/8870/19
н/п 2/490/4110/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

24 грудня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Гани Василівни про визнання не правомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині наявності факту родинних відносин та визначення ОСОБА_2 спадкоємицею 3 черги за правом представлення згідно ст. 1263 ЦК України на частину спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка б належала за законом матері ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2019 року у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Гани Василівни про визнання не правомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2019 року скасовано, а справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справу передано судді Черенковій Н.П. 24.12.2019 року.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

При цьому, в ухвалі суду від 18.10.2019 року, постановленою під головуванням судді Черенкової Н.П., сформовано певну позицію суду щодо наявних обставин, які стосуються позивача ОСОБА_1 , а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у неупередженості судді при повторному їх вирішенні та відповідно до ст. ст.36,37 ЦПК України, виключає участь судді в цивільному провадженні з розгляду вказаного питання.

На підставі викладеного, у зв`язку з вищенаведеними обставинами у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді, тобто розгляд даної справи суддею Черенковою Н.П не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,за такого суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/8870/19.

Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/8870/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Гани Василівни про визнання не правомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова