У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Бойко Т.О.

представника скаржника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шолох Ганни Сергіївни, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС Шолох Г.С., мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2017 року державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина. На заяву ОСОБА_4 державним виконавцем була видана довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якої розрахунок заборгованості по аліментах з листопада 2013 року державний виконавець здійснює, виходячи з розміру середньої заробітної плати по м. Києву. Але з 2013 року по даний час ОСОБА_4 проживає в Одеській області, а тому вважає такий розрахунок державного виконавця невірним. На підставі викладеного скаржник звертається до суду із даною скаргою, в якій просить суд визнати дії державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС Шолох Г.С. щодо проведеного розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2-6345/14 від 27.10.2015 року незаконними; зобов`язати державного виконавця Шолох Г.С. здійснити новий розрахунок заборгованості з урахуванням середньої заробітної плати по Одеській області з 18.11.2013 року по день винесення судового рішення у даній справі.

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 - у судовому засіданні з вимогами скарги не погодилася. Зазначила, що її колишній чоловік проживає у м. Києві, а тому розрахунок заборгованості проведений вірно.

Державний виконавець Шолох Г.С. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності державного виконавця, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби м. Київ знаходиться виконавче провадження ВП № 54733173 щодо виконання виконавчого листа № 2-6345 від 27.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 року народження, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Постановою державного виконавця від 19.09.2017 року було відкрито виконавче провадження.

19.04.2019 року скаржником була отримано довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якої розрахунок заборгованості державним виконавцем обраховувався, виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву.

У своїй скарзі ОСОБА_4 стверджує про те, що він з 2013 року по даний час постійно проживає в Одеській області, а тому вважає, що заборгованість по аліментах повинна обраховуватися, виходячи з середньої заробітної плати по Одеській області, що і стало підставою для звернення його до суду з даною скаргою.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішенням неодноразово наголошував, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток однієї із сторін. Крім того, у рішенні у справі "Бурдов проти Росії" Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною "справедливого судового розгляду" в значенні ст. 6 Конвенції. Окрім того, зазначено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, що набрали законної сили, упродовж тривалого часу, є позбавленням положення ч. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Що стосується правомірності дій державного виконавця при обрахуванні заборгованості по аліментах, то слід зазначити наступне.

Згідно із ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України…Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до вимог ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (доход) в Україні чи за кордоном.

Як стверджує у своїй скарзі ОСОБА_4 , він з 2013 року постійно проживає в Одеській області, при цьому державним виконавцем обраховується заборгованість по аліментах, виходячи з середнього заробітку по м. Києва.

Але слід зазначити, що ОСОБА_4 під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він повідомляв державного виконавця про своє місце проживання, а також надавав йому докази на підтвердження свого постійного місця проживання.

Також скаржником не було надано жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до державного виконавця з приводу проведення перерахунку заборгованості по аліментах.

Відповідно до вимог ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно із ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається зі скарги, фактично ОСОБА_4 висловлює свою незгоду із довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, при цьому не зазначаючи, у чому саме полягає незаконність дій державного виконавця, якщо ним не було належним чином повідомлено про зімну місця проживання.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені у справі обставини, ненадання скаржником доказів на підтвердження своїх вимог, відсутність доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шолох Ганни Сергіївни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 27 серпня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська