Справа № 240/81/18
Провадження № 6/933/17/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Рєзнік Г.О.,

представник РВ ДВС - Дівиченко Г.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка подання в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - Павленко Л.В., про примусове входження на територію домоволодіння, та проникнення до житлового будинку, в якому фактично мешкає боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

В.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - Павленко Л.В. звернулась до суду з поданням, про примусове входження на територію домоволодіння, та проникнення до житлового будинку, в якому фактично проживає боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у державного виконавця перебувають виконавчі провадження № 57051660 від 21.08.2018 року з примусового виконання виконавчого листа №240/81/18, виданого 13 серпня 2018 року Олександрівським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 20362,00 грн., №57051186 з примусового виконання виконавчого листа № 240/81/18 від 13.08.2018 року виданого Олександрівським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у сумі 1000 грн. та № 57051186 з примусового виконання виконавчого листа № 240/81/18 від 13.08.2018 року виданого Олександрівським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. Боржник рішення суду добровільно не виконує, на виклики до Олександрівського РВ ДВС не з`являється.

Працівниками Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, на підставі ухвали Олександрівського районного суду від 09.04.2019 року, було здійснено привід боржника ОСОБА_1 , який був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, але виконувати рішення суду відмовився, добровільно надати доступ до житла категорично відмовляється, вчиняючи опір для проведення державним виконавцем опису майна. Для забезпечення своєчасного виконання рішення суду державним виконавцем - винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді Олександрівської селищної ради боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а фактично мешкає в тому ж АДРЕСА_3 . Згідно даних Олекандрівського районного комунального підприємства «Олександрівське БТІ», будинок на підставі спадщини № 1571 від 01.11.1995 року, зареєстровано за ОСОБА_3 . Відповідно до Інформації з

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок на підставі спадщини, зареєстровано 30.05.2013 року, на ОСОБА_4 . З метою встановлення майнового стану боржника, державним виконавцем здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , де фактично мешкає боржник ОСОБА_1 , перед цим боржнику було направлено повідомлення про те, що 18.06.2019 року будуть проводитись виконавчі дії щодо опису та арешту майна, але провести відповідні виконавчі дії не виявилось можливим, в зв`язку з тим що ОСОБА_1 на той час був відсутній вдома. Просить надати дозвіл на примусове входження до подвір`я та до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає боржник ОСОБА_1 , для проведення виконавчих дій.

Представник районного відділу державної виконавчої служби Дівиченко Г.О. в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити з підстав зазначених у поданні.

Суд, вислухавши представник РВ ДВС, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи зі змісту п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1 та 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання заявника на те, що боржника було належним чином попереджено про вихід державного виконавця 18.06.2019 року, по місцю його проживання. Так, з повідомлення державного виконавця Дівиченко Г.О. вбачається, що боржник в цьому листі повідомлявся про те, що 18.06.2019 року о 09 годині 30

хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , а зобов`язано боржника, знаходитись у зазначений час за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто, з вказаного листа не зрозуміло, за якою саме адресою будуть проводитись виконавчі дії державним виконавцем.

В акті держаного виконавця, складеного 18.06.2019 року, взагалі не зазначено час виїзду, та за якою саме адресою державним виконавцем було здійснено виїзд, та за якою адресою був відсутній боржник.

Таким чином, суду не надано належних доказів ухилення боржника ОСОБА_1 від вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості ухвалити законне рішення про надання дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення.

А тому, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що подання про примусове проникнення на територію домоволодіння боржника є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст.ст. 260, 439 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Павленко Л.В., про надання дозволу на проникнення до житла розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає боржник ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.І. Шинкаренко