Провадження № 22-ц/802/164/19 Категорія: 47 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Загоруйка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення. Позов мотивує тим, що 05.09.2017 вона звернулась до Луцької міської ради із письмовою заявою про передачу їй у власність безоплатно земельної ділянки площею 0,0930 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Луцької міської ради від 28.02.2018 №38/22 їй було відмовлено у передачі у власність вказаної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0930 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та не поданням документів, відповідно до адміністративної послуги - ІК-259/29/06, а також прийняттям Луцькою міською радою рішення від 25.02.2017 №71/6 «Про розгляд звернення депутатів Волинської обласної ради до сільських, селищних, міських голів та до депутатів місцевих рад Волинської області щодо першочергового забезпечення земельними ділянками військовослужбовців, які виконують або виконували завдання зі здійснення антитерористичної операції на сході України». Жодної земельної ділянки в Україні нею не приватизовано. Відповідач не розглянув по суті її клопотання про передачу частини земельної ділянки за набувальною давністю.

На підтвердження користування земельною ділянкою її сім'єю більше 15 років нею подано відповідні документи. Земельна ділянка комунальної власності, частину якої вона бажає отримати у власність, була сформована за рахунок вільної від забудови земельної ділянки, яка з 1960 р. використовувалась її сім'єю для ведення господарства. В межах норми безоплатної передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вона має право на приватизацію частини цієї земельної ділянки площею 0, 0930 га.

Вважає відмову відповідача у передачі їй у власність частини спірної земельної ділянки незаконною.

Просить суд визнати незаконним рішення Луцької міської ради від 28.02.2018 року № 38/22 про відмову у безоплатній передачі частини земельної ділянки площею 0,0930 га за кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та скасувати дане рішення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року в позові ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, рішення суду ухвалено з порушенням матеріального права. До цього часу вона не приватизувала в Україні жодної земельної ділянки. Суд не дослідив подані нею Луцькій міській раді документи на підтвердження добросовісного, відкритого та безперервного користування земельною ділянкою її сім'єю протягом 15 років, а саме архівну довідку державного архіву Волинської області від 19.07.2017 року про реєстрацію в 1950-1959рр. господарства її вітчима ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, схему генплану земельних ділянок по АДРЕСА_1, виготовлену в 2010 році КП "Луцькмістобуд". 18.04.2011 року між ОСОБА_4 - її сином та Луцькою міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, однак вказана земельна ділянка не передавалася в користування орендаря і не поверталася орендодавцеві після закінчення п'ятирічного строку дії договору оренди, фактично земельна ділянка перебувала і перебуває в користуванні її сім'ї. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,185 га з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд перебувала у комунальній власності Луцької міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2017 року.

05.09.2017 позивач звернулась до Луцької міської ради із письмовою заявою про передачу їй у власність на підставі набувальної давності безоплатно земельної ділянки площею 0,0930 га з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Луцької міської ради від 28.02.2018 №38/22 ОСОБА_1 було відмовлено у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 0930 га за кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з відсутністю в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0930 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та не поданням документів, відповідно до адміністративної послуги - ІК 259/29/06, а також прийняттям Луцькою міською радою рішення від 25.02.2017 №71/6 «Про розгляд звернення депутатів Волинської обласної ради до сільських, селищних, міських голів та до депутатів місцевих рад Волинської області щодо першочергового забезпечення земельними ділянками військовослужбовців, які виконують або виконували завдання зі здійснення антитерористичної операції на сході України».

Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом п'ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Як вказував позивач у позовній заяві, вона користується земельною ділянкою з 1960 року, тобто позивач користувалась спірною земельною ділянкою до введення в дію ЗК України від 25 жовтня 2001 року, який набрав чинності з 01 січня 2002 року. Правовідносини виникли задовго до введення в дію ЗК України. Строк, який застосовується для набувальної давності на земельну ділянку обчислюється починаючи з 01 січня 2002 року та має становити не менше 15 років, тобто норма статті 119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосуватись лише з 01 січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності, і що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

З поданих до суду матеріалів не вбачається, що у користуванні ОСОБА_1 перебувала спірна земельна ділянка. Відповідно до архівної довідки від 19.07.2017 року станом на 1950-1959 рр. у господарстві ОСОБА_3 в с. Гуща Ківерцівського району проживали дружина ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8, користувались земельною ділянкою розміром 0,15 га. За господарством ОСОБА_9 значиться земельна ділянка розміром 0,30 га, члени сім'ї не зазначені.

Згідно договору оренди землі від 18.04.2011 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 25.10.2011 року за № 00175, укладеного між Луцькою міською радою та ОСОБА_4, останній був орендарем земельної ділянки площею 0,1850 га з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Даний договір був укладений строком на 5 років, після закінчення строку його дії орендована земельна ділянка згідно акту прийому-передачі була повернута Луцькій міській раді.

Подана схема генплану земельних ділянок на АДРЕСА_1, у якій зазначено межі земельної ділянки для обслуговування проектованого житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_1 площею 930 кв. м. станом на листопад 2010 року не підтверджує її користування цією земельною ділянкою.

Рішенням Луцької міськоїради від 04.12.2017 року № 34/88 надано згоду на поділ земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,1850 га на АДРЕСА_1, кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Погоджено поділ земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,1850 га на АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1, а саме: земельна ділянка № 1 площею 0, 100 га; земельна ділянка № 2 площею 0, 0476 га; земельна ділянка № 3 площею 0, 0374 га. Внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

Окремої земельної ділянки площею 0,0930 га за кадастровим № НОМЕР_1 не існує, як і відсутня в натурі земельна ділянка площею 0,1850 га з кадастровим № НОМЕР_1.

Судом не встановлено, що позивач ОСОБА_1 безперервно користувалась земельною ділянкою протягом 15 років і підстав для застосування ст. 119 ЗК України немає.

Норма статті 119 ЗК України при дотриманні всіх умов набувальної давності надає право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов'язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Оскільки орган місцевого самоврядування не надав дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки площею 0,930 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером НОМЕР_1, законний власник не визнає факту добросовісності користування спірною земельною ділянкою, що є необхідною умовою для визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, звертаючись до Луцької міської ради з заявою про передачу їй у власність спірної земельної ділянки на підставі набувальної давності ОСОБА_1 не дотримано всіх умов набувальної давності, що надають право для передачі земельної ділянки у власність чи користування і відповідач правомірно виніс рішення про відмову у передачі їй у власність вказаної земельної ділянки.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: