Ухвала

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 523/8929/18

провадження № 61-867ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

У липні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

У липні 2018 року у судовому засіданні сторони у справі подали письмову заяву про укладення мирової угоди.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Провадження у справі закрито на підставі пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що умови мирової угоди узгоджені між сторонами, а також дана мирова угода не порушує охоронювані законом інтереси інших осіб, у зв'язку з чим є підстави для затвердження мирової угоди.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду про закриття провадження у справі з підстав укладення сторонами мирової угоди і затвердження такої судом порушує права ОСОБА_6, тому ухвала про закриття провадження у справі є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Апеляційний суд установив, що 07 липня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, відомості про розірвання шлюбу відсутні. Сторони обоє мають зареєстроване місце проживання у місті Миколаєві, відтак, підсудність справи компетентному суду міста Одеса могла б визначатися лише виключною підсудністю. Заявлені щодо поділу як спільна сумісна власність подружжя об'єкти, зокрема, об'єкти нерухомого майна знаходяться як у місті Миколаєві, так і в місті Одесі.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

11 липня 2018 року в суді зареєстровано спільну письмову заяву, в якій сторони просили укласти мирову угоду, що підписана ОСОБА_4 та представником ОСОБА_7, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_6

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, або якщо є порушення процесуальних норм права при затвердженні мирової угоди.

Отже, затверджуючи мирову угоду сторін, суд першої інстанції не перевірив, чи наявні у сторін в оригіналі документи на спірне майно, чи належить заявлене до поділу майно сторонам на момент затвердження мирової угоди, чи наявними є в натурі інші речі, а саме: грошові кошти, прикраси, аксесуари, одяг тощо. Не встановив дійсної вартості майна, що підлягає поділу.

Встановивши, що сам по собі факт подання сторонами мирової угоди не звільняє від обов'язку подання на підтвердження наявності майна та належності такого сторонам документів, проведення оцінки спірного майна, та врахувавши, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім того, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 не була повідомлена про розгляд справи про поділ майна подружжя та не отримувала зустрічної позовної заяви. Оскарження нею мирової угоди нівелює врегулювання спору за згодою сторін як таке.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк