Справа № 2-2631/11 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1045/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю боржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату,-

встановила:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Свої вимоги обрунтовував тим, що при переселенні з приміщення по вул. Стрийській, 12в в офіс по вул. Гуцульська, 15 , або в офіс по вул. Липинського, 13 банком втрачений виконавчий лист на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 15812,34 грн.

Звертає увагу, що ПАТ КБ «Приватбанк» не мав можливості у строк до 25.11.2014 року (строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання) пред`явити виконавчий документ до виконання, оскільки пошуки по відділеннях банку виявились безрезультатними.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 рокузаяву ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Видано ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат виконавчого листа відповідно до заочного рішення Галицького районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору у сумі 15812,34 грн., судового збору в розмірі 158,12 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Поновлено ПАТ КБ «Приватбанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа відповідно до заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 року у справі № 2-2631/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми 15812,34 грн., судового збору в розмірі 158,12 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Ухвалу суду оскаржив представник боржника ОСОБА_2 , вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час і дату судового засідання, яке було призначено на 24.04.2018 року.

Покликається на те, що згідно ЗУ «Про виконавче провадження», станом на час набрання рішенням у даній справі законної сили, виконавчі документи могли пред`являтися до виконання протягом одного року, тому такий строк закінчився 25.11.2012 року, а не 25.11.2014 року, як про це зазначив банк у поданій суду заяві.

На думку апелянта, висновок суду про видачу дубліката виконавчого листа аргументований довідкою банку від 14.03.2018 року про втрату виконавчого листа, складеною більше ніж шість років після спливу річного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, є необгрунтованим та передчасним.

Просить врахувати, що процесуальний закон вказує на можливість суду видати дублікат виконавчого листа лише у випадку, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання, тому суд не мав правових підстав задовольняти заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа.

Стверджує, що стягувач зі своєї вини чи безвідповідальності не подав у встановлений законом строк до 25.11.2012 року виконавчий лист до виконання, тому відсутні правові підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату - відмовити.

19.04.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що згідно перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, виконавчі доокументи, видані до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим законом. У строк до 25.11.2014 року предявити виконавчий документ до виконання стягувач не міг, оскільки оригінал виконавчого листа втрачено. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу без змін.

Боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, в обгрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи (повідомлення про вручення судової повістки а.с. 94), в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника та його представника на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи вимоги заяви суд першої інстанції, врахувавши довідку ПАТ КБ «Приватбанк» № 01-102 від 14.03.2018 року та те, що виконавчий лист втрачено і до виконання повторно не пред`являвся, дійшов висновку, що заяву ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно задовольнити, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа на виконаня заочного рішення Галицького районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору у сумі 15812,34 грн., судового збору в розмірі 158,12 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору у сумі 15812,34 грн. за кредитним договором № б/н від 26.05.2008 року та судові витрати.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК України).

Згідно запису на довідковому листі до справи, на виконання вкзаного рішення Галицький районний суд м. Львова 01.02.2012 року видав 2 виконавчі листи.

Факт отримання виконавчих листів заявником не заперечується.

За довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» № 01-102 від 14.03.2018 року, відповідно до проведеної звірки отриманих в період 2013-2017 років та фактично наявних виконавчих листів, виявлено факт втрати наказу про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 2-2613/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Виконавчий лист суду втрачено і до виконання повторно не пред`являвся (а.с. 38).

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Із зазначеної норми закону випливає, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист був втрачений, подавши довідки органів зв`язку або державного виконавця.

Крім цього, з наведеного слідує, що вирішуючи питання обґрунтованості видачі дубліката виконавчого документа, суд фактично має з`ясувати чи стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч. 3 цієї статті).

Отже, законодавством визначено дві окремі процесуальні дії, такі як отримання дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення заочного рішення Галицьким районним судом м. Львова від 14.11.2011 року у даній справі та видачі виконавчого листа, втратив чинність 05.01.2017 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Згідно перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як встановлено судом жодних виконавчих дій з виконання заочного рішення Галицьким районним судом м. Львова від 14.11.2011 року проведено не було, виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Колегія суддів звертає увагу, що положення Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» в частині строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч.1 ст.12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються на виконавчі документи, видані з дня набрання чинності цим Законом та на виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом строк пред`явлення до виконання яких на день набрання ним чинності не минув.

Згідно із ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення заочного рішення Галицьким районним судом м. Львова від 14.11.2011 року у даній справі, виконавчі документи, окрім посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть бути пред`явлені до виконання в протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа про виконання заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 року закінчився 24.11.2012 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з поважних причин.

Так, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач звернувся у березні 2018 року, тобто більше ніж через шість років після ухвалення відповідного рішення судом та отримання виконавчих листів, що свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначені стягувачем обставини не можуть бути визнані, як поважні причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки і такі (довідка від 14.03.2018 року № 01-102) мали місце фактично через п`ять років після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Будь-яких пояснень у зв`язку з чим банк лише в березні 2018 року міг дізнатися про втрату виконавчого листа, останнім не надано.

Жодних інших належних та допустимих доказів поважності причин пропуску вказаного строку заявником суду надано не було.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у стягувача відсутні поважні причини пропуску такого, колегія суддів вважає необгрунтованою заяву і в частині видачі дубліката виконавчого документа.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу неповідомлення боржника про розгляд заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК», то такі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с. 43-50).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 рокускасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору у сумі 15812,34 грн. та судових витрат - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк