Провадження № 2-о/185/602/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

присяжних: Борисенко Т.В., Разумахіної Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання Муржиєвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що останній раз бачила чоловіка у березні 2017 року, після чергової сварки він пішов з дому і до теперішнього часу його місцезнаходження невідоме, він не з`являвся, не телефонував і ніяким чином не давав про себе знати.

Визнання чоловіка безвісно відсутнім необхідно заявнику для отримання державної допомоги на утримання дітей, а також для оформлення документів на тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та долучення до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Від представника Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області надійшло письмове пояснення, в якому представник заінтересованої особи просить суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, отримати будь-які документальні підтвердження з приводу його відсутності, а також перетину кордону поза контрольованою Україною територією на даний час неможливо. Зазначені заявником відомості про відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання не мають документального підтвердження. Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім за таких обставин не буде достатньо обґрунтованим та може у подальшому позбавити його певних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статті 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З доданих до заяви матеріалів видно, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 07 грудня 2010 року, від шлюбу має двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-12).

Місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, тому наразі неможливо зробити запити згідно ч.1 ст.307 ЦПК України у відповідні організації за останнім місцем проживання ОСОБА_2 (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо зниклої особи.

З тих самих підстав надання відповідних документів заявником, яка також проживає у м.Донецьку, неможливо.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала письмове пояснення ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 по матері і підтримувала з ОСОБА_2 родинні стосунки, що підтверджується копією довіреності від 08 червня 2015 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником при оформленні спадкових прав.

Згідно власноручно написаного пояснення ОСОБА_3 , її брат ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі померлих батьків за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживав у квартирі своєї дружини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Останній раз вона бачила брата у лютому 2017 року, він приходив до неї додому у нетверезому стані, скаржився на життя та сімейні проблеми. Після смерті батьків, брат дуже змінився, став випивати, іноді казав про намір покінчити життя самогубством чи кудись виїхати з м.Донецька. Вона не знає, де зараз перебуває її брат, його телефонний номер відключений.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з нею по сусідству жила сім`я ОСОБА_8 , їх сина ОСОБА_9 вона бачила останній раз на похороні батьків у 2015 році.

Також заявником надано письмове пояснення ОСОБА_4 , яка живе з нею по сусідству за адресою АДРЕСА_4 , згідно якого сусідка знає заявника та її дітей, вони живуть утрьох, її чоловіка вона бачила востаннє у січні 2017 року, коли він виходив з квартири.

Суд приймає ці письмові пояснення в якості доказу відсутності ОСОБА_2 за місцем постійного проживання протягом більше одного року, оскільки ці пояснення написані власноручно, немає підстав сумніватися у достовірності викладених в них обставин.

Пояснення про безвісну відсутність ОСОБА_2 надані членом його сім`ї дружиною ОСОБА_1 та близьким родичем рідною сестрою ОСОБА_3 , які не мають від нього відомостей з 2017 року.

Тому початком безвісної відсутності ОСОБА_2 слід вважати 01 січня 2018 року.

Керуючись ст. 264-265, 308 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецька.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, 87515, м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 20, .

Суддя У.М.Болдирєва

Присяжні Т.В. Борисенко

Т.Ю. Разумахіна