Справа № 583/3159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Шаміладзе В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди,

встановив:

09 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Збільшивши заявою від 21.09.2018 позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.2017 о 12 годині 40 хвилин по вул. Охтирських дивізій в м. Охтирка, ОСОБА_4 керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався по ній, чим порушив вимоги пункту 10.2. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль «NISSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, зазнав механічних пошкоджень. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2018 у справі № 583/2939/18 суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але провадження у справі закрито, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В наслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_3 завдана матеріальна шкода. У відповідності до звіту про оцінку майна А 11/02 від 09.11.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 40143,00 грн. З урахуванням страхової виплати ПрАТ «СГ «ТАС» в сумі 19671,72 грн. різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 20471,28 грн. Крім того позивачем понесені додаткові витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 1500,00 грн., витрати повязані з нотаріальним посвідченням довіреності для надання юридичних послуг в сумі 300,00 грн., юридичні послуги в сумі 6000,00 грн., витрати на пальне в сумі 623,75 грн. В звязку з чим просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 22 895,03 грн. Також позивач зазначає, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що було порушено звичайний спосіб життя позивача, він втратив єдиний засіб пересування, необхідність витрачати час та зусилля на вчинення дій щодо захисту порушених прав та стягнення спричиненої шкоди. Моральну шкоду позивач оцінює у 20 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що суд має врахувати ту, обставину, що дорожньо транспортна пригода трапилася при виїзді із речового ринку, де завжди велике скупчення машин та людей. Не погоджується із розміром моральної шкоди, вважає її розмір завеликий. В письмовій заяві судове засідання 04.02.2019 просив провести без його участі та участі відповідача. Зазначив, що позивачем не вірно визначено коло учасників, зокрема, не залучено до участі страхову компанію. Невірно визначено розмір матеріальних збитків. Розмір матеріальної шкоди не відповідає обставинам справи, ступеню страждань позивача та є завищеним. Сума витрат на правничу допомогу не відповідає обставинам справи, складності справи, кількості судових засідань та їх тривалості, та є значно завищеною.

Суд заслухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/2939/17 від 27.02.2018, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у звязку із закінченням на момент справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 24)

Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо транспортної пригоди відповідно до вказаної норми не підлягають повторному доведенню.

З постанови суду від 27.02.2018, яка набрала законної сили 12.03.2018, вбачається, що 20.10.2017 о 12.40 год. по вул. Охтирських дивізій (колишня назва вул. Червоного козацтва) в м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ21099, державний номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по ній, внаслідок чого автомобіль NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №2275 від 31.01.2018, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, який повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, вбачаються невідповідності зазначеним вимогами, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням ДТП та наслідками, що настали. В діях автомобіля «NISSAN Almera», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_3, який повинен був діяти в даній дорожній ситуації у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не вбачаються невідповідності цим вимогам, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням ДТП та наслідками, що настали (а.с. 10-16).

В своїй постанові суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з положень пункту 1 частини 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_5 від 09.11.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_2, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 40143 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 23 725 грн. (а.с. 35-76).

Судом встановлено, що 20.04.2018 на банківський рахунок ОСОБА_3 сплачено страхове відшкодування за договором АК/6934225 від 12.07.2017 в сумі 19 671,72 грн., що підтверджується роздруківкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.25).

Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, виходячи з вимог ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду не надано доказів на спростування вказаної суми матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо транспортної пригоди. Відповідач, у разі незгоди з зазначеним звітом, міг заявити клопотання про проведення експертизи у суді, однак цим правом не скористався, в наданих ним до суду запереченнях таке клопотання також відсутнє.

Клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлене.

З урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 22, ст.1166, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зобовязання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна шкоди, а отже є підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3І різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на придбання пального для транспортування автомобіля до місця здійснення відновлювального ремонту (м. Полтава) та проведення робіт по незалежній оцінці автомобілю, то згідно наданого позивачем фіскального чеку (а.с. 26) підтверджено витрати позивача на придбання пального від 07.11.2017 на суму 623,75 грн. та актом прийому передачі по виконанню звіту про незалежну оцінку автомобілю (а.с.33), згідно якого вартість робіт становить 1500 грн., оскільки необхідність в доставлянні автомобіля до м. Полтава та проведенні робіт по оцінці майна, пов'язане саме із вищезазначеною дорожньо транспортною пригодою.

Підсумовуючи викладене, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 20471,28 грн., витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1500,00 грн., витрат на купівлю пального для транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 623,75 грн., на загальну суму 22 595 грн. 03 коп. як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до положення ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 травня 1995 року № 4, моральною шкодою є витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням конкретних обставини справи, ступеню порушення життєвих стосунків позивача, порушення нормального укладу життя позивача, потреби у додаткових зусиллях для організації життя у зв?язку з відсутністю можливості пересуватися на пошкодженому автомобілі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що сума в 8 000 грн. буде достатньою грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частинами 2-4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2018 між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 17. Відповідно до даного договору предметом є надання правової допомоги у справі № 583/3159/18, протягом розгляду у судах першої та апеляційної інстанції будь-якої юрисдикції, а також питання повязані із збиранням доказів в інших органах та установах та відповідних звернень в компетентні органи та установи.

За результатами виконання зобов'язань за договором про надання правової допомоги, сторонами 18.09.2018 був підписаний детальний опис робіт (наданих послуг) за договором, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт, їх ціна та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт.

Відповідно до розрахункової квитанції серії АААБ № 44 від 18.09.2018, ОСОБА_3 сплачено 6000,00 грн. за надання правової допомоги.

В письмові заяві представник відповідача вважає витрати на правову допомогу завищеним, таким, що не відповідають обставинам справи, складності справи, кількості судових засідань та їх тривалості.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в сумі 1004,80 грн., зокрема, судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати за нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 300,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: 3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) 22 595 (двадцять дві тисячі пятсот девяносто пять) грн. 03 коп. як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: 3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: 3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) судові витрати в сумі 3004 (три тисячі чотири) грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Сидоренко