Справа № 464/1953/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/2750/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2019 року в складі судді Бойко О.М. у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності головного державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Голенко М.В. в частині не зняття нею арешту з карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 ,-

встановила:

У квітні 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Голенко М.В. в частині незняття нею арешту з карткового рахунку в ПАТ КБ «Прватбанк» № НОМЕР_1 .

Скаргу обґрунтовувала тим, що на примусовому виконанні у Сихівському ВДВС м. Львова знаходиться виконавчий лист № 2-2766/11 від 12.11.2012 року, виданий Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» 100000 грн. боргу. В межах зазначеного виконавчого провадження державний виконавець 27.08.2018 року винесла постанову про арешт коштів боржника, зокрема накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання соціальної допомоги. Оскільки її сім`я відноситься до категорії малозабезпечених, адже у неї шість неповнолітніх дітей, які потребують постійного догляду та лікуванння, 26.12.2018 року вона звернулася із письмовою заявою до начальника Сихівського ВДВС м. Львова із проханням зняти заборону із соціальної картки. В січні 2019 року вона отримала відповідь, в якій зазначено, що відповідно до закону відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 В подальшому, зверталася до Відділу примусового виконання рішень м. Львова та Державної виконавчої служби України із відповідними скаргами про незаконні дії державного виконавця, однак у задоволенні таких її відмовлено. Вважає, що бездіяльність головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Голенко М.В. є протиправною. Просила поновити строк звернення до суду із вказаною скаргою, оскільки пропустила його з поважних причин, намагаючись оскаржити бездіяльність державного виконавця до начальника Сихівського ВДВС та у вистоящі органи, а скаргу задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2019 року поновлено строк звернення до суду.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності головного державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Голенко М.В. в частині незняття нею арешту з карткового рахунку в ПАТ КБ «Прватбанк» № НОМЕР_1 - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що державний виконавець в межах виконавчого провадження наклала арешт на кошти боржника, зокрема на картковий рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який від імені Державної соціальної служби щомісяця надходили кошти (соціальна допомога) на дітей.

На неодноразові звернення та надання доказів, що на відповідний рахунок нараховується соціальна допомога, державний виконавець не зняла арешту з карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Зазначає, що стягнення не може бути звернено зокрема, на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Покликаючись на норми Конституції України та ЗУ «Про виконавче провадження» вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував, що державний виконавець всупереч закону самоусунувся від перевірки режиму рахунку, на який надходять кошти, чим поставив її у ще більш скрутне матеріальне становище.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

30.09.2019 року державний виконавець Голенко М.В. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на хронологію подій у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-2766/11 від 12.11.2012 року та норми ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, що оскаржувана ухвала є законною, а підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника, відсутні.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надала у ВДВС довідки з управління соціального захисту населення та листа чи копії угоди з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що на конкретний рахунок поступають лише кошти на утримання дітей. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу залишити в силі.

Учасники справи заявник ОСОБА_1 та представник Сихівського ВДВС будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 134-136), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги та постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що із доданих ОСОБА_1 виписок з ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що кошти, які поступають на зазначений рахунок є соціальною допомогою, однак не надано жодного підтвердження про спеціальний режим використання вказаного рахунку та не конктритезовано, що це допомога із переліку, визначеного ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , у тому числі і ті, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на її ім`я у ПАТ КБ «ПриватБанк», діяв відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», в межах наданих повноважень та не порушивши при цьому прав та інтересів заявника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на виконанні у Сихівському ВДВС м. Львів перебуває виконавче провадження № 56598428 із виконання виконавчого листа Сихівського районного суду м. Львова від 12.11.012 року № 2-2766/11 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» 100000 грн. боргу (а.с. 67).

Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Голенко М.В. від 15.06.2018 року відкрито виконавче провадження.

Цього ж дня накладено арешт на майно, що належить боржнику (а.с. 68).

В подальшому, постановою головного державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова Голенко М.В. від 27.08.2018 року накладено арешт на грошові кошти заявника, у тому числі і ті, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на її ім`я у ПАТ КБ «ПриватБанк», в межах суми стягнення з врахуванням суми виконавчого збору, цього ж дня зазначена постанова скерована боржнику та відповідним банківським установам (а.с. 69-71).

Звертаючись в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця боржник ОСОБА_1 свої доводи фактично зводила до наявності, на її думку, підстав для зняття арешту з карткового рхунку № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання соціальної допомоги, з цих підстав визнання незаконною бездіяльність державного виконавця.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із частиною восьмою статті 19 Закону № 1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

У відповідь на постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова Голенко М.В. від 27.08.2018 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , залишок коштів 9,25 грн., аналогічні рішення прийняті Львівським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» та ПАТ «КРЕДОБАНК» (а.с. 72-74).

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Порядок зняття арешту з майна врегульовано ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема частина 4 цієї статті встановлює виключний перелік підстав, за наявності яких державний виконавець повинен зняти арешт та винести постанову про зняття арешту з такого майна (коштів) боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження документів, які підтверджують одну з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 59 Закону.

Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю шести дітей, віком від 2 до 14 років.

Із доданих ОСОБА_1 виписок з АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що кошти, які поступають на зазначений рахунок є соціальною допомогою, однак заявницею не конкретизовано, чи це допомога, на яку, в силу статті 73 ЗУ «Про виконавче провадження», не може бути звернено стягнення (а.с. 13).

Не надано жодного підтвердження про спеціальний режим використання вказаного рахунку.

При цьому, розмір соціальної дороги є різним від 860 грн. до 11533,85 грн.

В свою чергу, згідно листа Сихівського відділу соціального захисту від 18.07.2019 року № 26030б/6135 слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Сихівському відділі соціального захисту, як одержувач соціальної допомоги, при цьому, рахунки на які остання отримувала допомоги шляхом перерахування коштів, зазначені у ЗГРУ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 та в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № (а.с. 88).

Наведене дає підстави для висновку про те, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», арешт на який просить скасувати ОСОБА_1 , не є рахунком, на який здійснюється перерахування соціальної допомогиСихівським відділом соціального захисту.

Більше того, картковий рахунок боржника у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є її єдиним рахунком із отримання доходу, при цьому апелянт не позбавлена права і надалі відкривати інші рахунки.

Враховуючи наведене, винесення 27 серпня 2018 року виконавцем постанови про арешт коштів боржника, у тому числі арешт коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на думку колегії суддів, є законним та проведеним після перевірки наявності рахунків боржника у банках.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому, державним виконавцем були вжиті всі необхідні заходи для повідомлення боржника про відкриття відносно неї виконавчого провадження, арешту коштів та майна.

Таким чином, висновок районного суду про безпідставність скарги ОСОБА_2 є правильним, оскільки державний виконавець діяв із дотриманням законодавства, порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом не допущено.

Натомість скаржник не позбавлена можливості звернутися до державного виконавця з відповідною заявою для зняття арешту з карткового рахунку разом із доказами на підтвердження відповідних обставин, існування яких є необхідним для такої дії та визначено законом.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, які у повному обсязі з`ясовані і їм дана належна оцінка.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк