Ухвала

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 462/4435/15-ц

провадження № 61-21573ск19

Верховний Суд у складі у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув заяву про самовідвід судді Усика Г. І. у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Залізничного районного суду від 01 серпня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену на землях комунальної власності міста, біля будинку АДРЕСА_1 , збірно-розбірну бетонну огорожу довжиною 9,5 м. вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 рокув частині задоволення позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов'язання вчинити певні дії скасовано, провадження у справі закрито. В решті рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2019 року касаційну скаргу передано судді-доповідачеві

Олійник А. С.

Згідно з ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року суддею Олійник А. С. заявлено самовідвід у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії. Касаційну скаргу передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Олійник А. С., суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В. розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року скасовано, рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 травня 2017 року залишено в силі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 661 , 20 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи у суді касаційної інстанції.

10 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшли «заперечення на Постанову від 30.10.2019 року» від ОСОБА_2 на ім'я Голови Верховного Суду, у яких вона посилаючись на те, що «судді захистили протиправні діяння ОСОБА_1 », просила скасувати постанову Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року.

Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №462/1829/16-ц ухвалена за участі судді Усика Г. І.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2019 року касаційну скаргу передано судді-доповідачеві

Усику Г. І.

З метою недопущення сумніву сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді та суду у розгляді справи № 462/4435/15-ц суддя-доповідач Усик Г. І. до відкриття провадження у справі заявив самовідвід, з огляду на те, що ОСОБА_2 вважає постанову суду від 30 жовтня 2019 року ухваленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, подала «заперечення на Постанову від 30.10.2019 року» на ім`я Голови Верховного Суду, посилаючись на те, що «судді захистили протиправні діяння ОСОБА_1 », та просила скасувати постанову Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року, яка ухвалена за участю судді

Усика Г. І.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини наголосив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на зазначене, та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Усика Г. І. під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від

01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, заяву про самовідвід судді Усика Г. І. необхідно задовольнити, а касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року передати на повторний автоматизований розподіл.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Усика Г. І. задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року (провадження 61-21573ск19) передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик