Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/8776/18

провадження № 2/755/3155/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

представник третьої особи Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області - Радченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Наливайківська сільська рада Макарівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати недійсним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 29 травня 2017 року Наливайківською сільською радою Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 22, згідно якого на користь ОСОБА_3 заповідано все його майно, яке належить заповідачу на праві власності.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , який був посвідчений 09.06.2016 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі під № 1-684. Приватний нотаріус Гавриленко А.М. повідомила позивачу, що існує ще один заповіт від імені ОСОБА_6 на ОСОБА_3 , який посвідчений Наливайківською сільською радою Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 22. Однак позивач вважає, що спадкодавець ОСОБА_6 такого заповіту не складав, що свідчить про підробку підпису у заповіті. Заповідач повідомляв позивачу, що відповідач, його племінниця, не допомагала йому матеріально і не доглядала за ним, тому дуже дивним є факт появи заповіту від 29.05.2017 року. Крім того, позивач зауважила, що 29.05.2017 року спадкодавець ОСОБА_6 був на кладовищі, розташованому в Броварському районі в с. Літки у своєї дружини, оскільки минув рівно рік з дня її смерті, тому спадкодавець ОСОБА_6 не міг заповідати та підписувати Заповіт 29.05.2017 року в Наливайківській сільські раді Київської області. Крім того, позивачем зауважено, що оспорюваний Заповіт від 29.05.2017 року було зареєстровано 20.11.2017 року, в той час як згідно Порядку реєстрації заповітів, останній мав бути внесений до Спадкового реєстру в день вчинення відповідної нотаріальної дії. З огляду на вищенаведені обставини, позивач вважає, що складення оспорюваного Заповіту не відповідало дійсній волі спадкодавця, тому є таким, що складено з порушенням ч. 3 ст. 203 ЦК України.

26.06.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Наливайківська сільська рада Макарівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження; на підставі клопотання представника позивача у порядку забезпечення доказів витребувано спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_6 та витребувано у Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області оригінал Заповіту ОСОБА_6 від 29.05.2017 року, належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був посвідчений заповіт, та копії алфавітної книги обліку заповітів, який містить запис заповіту від 29.05.2017 року ОСОБА_6 (Том 1 а.с. 60-63)

25.09.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у порядку забезпечення доказів повторно було витребувано у Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області оригінал Заповіту ОСОБА_6 від 29.05.2017 року, належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був посвідчений заповіт, та копії алфавітної книги обліку заповітів, який містить запис заповіту від 29.05.2017 року ОСОБА_6 (Том 1 а.с. 155-156)

25.09.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у порядку забезпечення доказів витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. оригінал спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 (Том 1 а.с. 157-158)

25.09.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва на підставі клопотання представника позивача у порядку забезпечення доказів по справі призначено судову почеркознавчу експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6) На вирішення експертів поставлено питання: виконано підпис ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою у заповіті від 29.05.2017 року, який посвідчений Наливайківською сільською радою Макарівського району Київської області, зареєстрований в реєстрі під № 22? виконано підпис ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою у Журналі реєстрації нотаріальних дій Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області? Провадження у справі зупинено до проведення експертизи. (Том 1 а.с. 167-169)

18.04.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відновлено провадження у справі та справу призначено у підготовчому засіданні задля виконання клопотання експерта. (а.с. 205-206)

30.05.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва на підставі клопотання представника позивача у порядку забезпечення доказів по справі повторно призначено судову почеркознавчу експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6). (Том а.с. 248-250)

02.12.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відновлено провадження у справі та справу призначено у підготовчому засіданні у зв`язку із виконанням ухвали суду про проведення судової почеркознавчої експертизи у справі. (Том а.с. 205-206)

10.12.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, а справу призначено до розгляду по суті. (Том 2 а.с. 49-50)

Відповідачем ОСОБА_3 у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, зауважила, що спадкодавець ОСОБА_6 є її рідним дядьком, скільки є рідним братом матері відповідача. Після смерті своєї дружини ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку ОСОБА_6 переживав дуже важко, він почав часто відвідувати матір відповідача, приїздив до неї майже кожного тижня, багато спілкувався і нерідко допомагав по господарству. Про свій намір скласти заповіт на племінницю, відповідача по справі, ОСОБА_6 повідомив своїй рідній сестрі, та після складання заповіту від 29.05.2017 року, оригінал цього заповіту віддав саме рідній сестрі. Відповідач вважає, що оспорюваний заповіт відповідає всім вимогам закону та волі спадкодавця. (Том 1 а.с. 72-77)

Представник позивача ОСОБА_2 скористався процесуальним правом подачі письмової відповіді на відзив, відповідно до якої представник підтримав позовні вимоги та зауважив, що підставою позову є недотримання під час посвідчення заповіту ч. 3 ст. 213 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, вказуючи на те, що волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його волі, а також представником зауважено, що посадовою особою Наливайківської сільської ради, якою посвідчувався заповіт, порушено п. 10 Порядку державної реєстрації заповітів, та не внесено оспорюваний заповіт до Реєстру в день вчинення відповідної нотаріальної дії. (Том 1 а.с. 91-94)

Відповідач ОСОБА_3 скористалась правом подачі письмових заперечень на відповідь на відзив, відповідно до якого зауважила, що заповіт, підписаний заповідачем, набуває юридичної сили тільки після посвідчення його нотаріусом або особами, які зазначені у ст.ст.1251, 1252 ЦК України. (Том 1 а.с. 173-176)

Позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви та письмова відповідь на відзив, долучені до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3 та її уповноважений представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, вважають позов необґрунтованим з підстав, що містять письмовий відзив на позовну заяву та письмові заперечення, долучені до матеріалів справи.

Представник третьої особи голова Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області Радченко М.М. (Том 1 а.с. 159), яка допитана в якості свідка, в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, зауважила, що заповіт складено та підписано особисто заповідачем ОСОБА_6 , який 29.05.2017 року близько 09.00 ранку у гарному, здоровому стані самостійно, без будь-якого супроводу прийшов до Наливайківської сільської ради з метою посвідчення заповіту, який було посвідчено та внесено до журналу реєстрації секретарем сільської ради ОСОБА_8 , яка відповідно і направляла заповіт для проведення його державної реєстрації, оскільки сільська рада не має технічної можливості внесення відомостей до реєстру заповітів.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (Том 1 а.с. 236, Том 2 а.с. 26)

Вислухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку показанням допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 . , дослідивши матеріали справи та спадкової справи (Том 1 а.с. 121-148), оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті якої, на підставі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_6 10.01.2017 року здійснено реєстрацію права власності. (Том 1 а.с. 22, 55)

За життя ОСОБА_6 29.06.2016 року склав Заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-684, яким заповів усе своє майно ОСОБА_1 . (Том 1 а.с. 20, 21)

29.05.2017 року ОСОБА_6 склав Заповіт, посвідчений секретарем Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області Головченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів своїй племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт містить особистий підпис заповідача: «заповіт прочитано мною вголос та підписаний особисто». Заповіт внесено до Журналу реєстрації нотаріальних дій 29.05.2017 року, де міститься підпис заповідача. Заповіт зареєстровано 20.11.2017 року о 15:10 Філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи». (Том 1 а.с. 79, 80, 152-153)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 03.11.2017 року, актовий запис № 1832. Причина смерті: хронічна ішемічна хвороба серця. (Том 1 а.с. 98, 99)

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на підставі Заповіту. посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-684, у зв`язку з чим нотаріусом заведено спадкову справу № 22/2017. (Том 1 а.с. 121, 122)

10.11.2017 року ОСОБА_3 складено заяву до Компетентних органів України до усіх компетентних органів, яких це стосується за належністю (або за місцем потреби), до компетентних органів нотаріату, приватному нотаріуса Гавриленко А.М., посвідчену приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Лисенко Л.В, зареєстровану в реєстрі за № 1130, відповідно до якої ОСОБА_3 приймає спадщину після свого дядька ОСОБА_6 на підставі заповіту, посвідченого 29.05.2017 року секретарем Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області Головченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 22. При цьому на підтвердження родинних відносин ОСОБА_3 надано нотаріусу свідоцтво про народження свої матері ОСОБА_13 , свідоцтво про народження спадкодавця ОСОБА_6 та власне свідоцтво про народження. (Том 1 а.с. 133, 138, 139)

Згідно Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18922/18923/19-32, складеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ):

-підписи від імені ОСОБА_6 у заповіті від 29.05.2017 року, який посвідчений секретарем Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області Головченко О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 22 та у журналі реєстрації нотаріальних дій Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області під № 22 за 2017 рік на 235 аркуші, - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів;

-підпис від імені ОСОБА_6 у графі «Підпис» у заповіті від 29.05.2017 року, який посвідчений секретарем Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області Головченко О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 22, - виконаний ОСОБА_6 ;

-підпис від імені ОСОБА_6 у журналі реєстрації нотаріальних дій № 22 за 2017 рік на 235 аркуші, виконаний ОСОБА_6 . (Том 2 а.с. 3-12)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , який є сином позивача, показав, що в день посвідчення оспорюваного заповіту, тобто 29.05.2017 року спадкодавець ОСОБА_6 знаходився на кладовищі у Броварському районі, де похована його дружина. На кладовище ОСОБА_6 приїхав між 13.00-14.00 годинами. Спадкодавця ОСОБА_6 поховала позивач по справі ОСОБА_1 . Свідку невідомо джерело обізнаності відповідача про факт смерті ОСОБА_14 . Інші дані на підтвердження фактичних обставин спору свідку невідомі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка секретар Наливайківської сільської ради Головченко О.М. показала, що ані із відповідачем, ані із заповідачем свідок не перебувала у родинних відносинах, однак знайома із ними як з односельцями. 29.05.2017 року близько 09.00 години ранку ОСОБА_6 самостійно, без будь-якого супроводу, у охайному вигляді прийшов до сільської ради пред`явив паспорт та сказав, що хоче скласти стандартний заповіт. Після складення тексту заповіту, заповідач ОСОБА_6 його прочитав, одобрив та підписав, а також поставив підпис у журналі реєстрації нотаріальних дій. Процедура зайняла не більше 30-ти хвилин. Після посвідчення заповіту свідок, як секретар сільської ради, реалізуючи свої повноваження направила заповіт ОСОБА_6 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» філії м. Києва та Київської області для внесення відомостей заповіту до Державного реєстру заповітів, оскільки сільська рада не наділена технічною можливістю та доступом до Реєстру заповітів. Крім того, свідком зауважено, що заповіт до ДП «Національні інформаційні системи» було направлено простою поштовою кореспонденцією, оскільки рекомендована кореспонденція не передбачена бюджетом ради, тому свідок не могла відслідкувати внесення відомостей про заповіт до Реєстру.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка голова Наливайківської сільської ради Радченко М.М. показала, що після смерті дружини заповідач ОСОБА_6 почав часто спілкуватись із ріднею, тобто із своєю рідною сестрою та її донькою ОСОБА_3 , часто до них приїздив. Заповідач ОСОБА_6 ще до складення заповіту приходив до сільської ради та цікавився процедурою передачі спадщини. 29.05.2017 року близько 08.30 ранку прийшов до сільської ради, самостійно без супроводу, зачекав секретаря, склав заповіт та близько 09.30 залишив сільську раду. Крім того, свідком зауважено, що маршрутне таксі до Києва їздить щоденно о 10.20 год., тому ОСОБА_6 після складення заповіту о 09.30 год. 29.05.2017 року міг безперешкодно до 13-14 годині потрапити на кладовище до своєї дружини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона є односельчанкою відповідача, з якою спілкується та має дружні стосунки, з спадкодавцем ОСОБА_6 була знайома, однак близько не спілкувалась, бачила його перед смертю у серпні-вересні в селі, де він допомагав племінниці, відповідачу по справі, викопувати картоплю. Фактичні обставини щодо складання заповіту від 29.05.217 року свідку невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

У статті 1233 Цивільного кодексу України, зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. (ч. 1 ст. 1236 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу . Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1251 Цивільного кодексу України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1. розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року (далі - Порядок), встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Відповідно до п. 1.10 Порядку, 1.10, відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі».

Згідно положень частин 2, 3, 4 ст. 1254 Цивільного кодексу України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Тобто, чинність попереднього заповіту не відновлюється у випадку, коли новий заповіт був визнаний недійсним, за виключенням випадків, коли недійсність нового заповіту зумовлена вчиненням його заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (стаття 225 ЦК України), або якщо новий заповіт визнаний судом недійсним як такий, що було вчинено під впливом насильства (стаття 231 ЦК України). Існування таких винятків обумовлено відсутністю волі спадкодавця на складання нового заповіту, а відтак - презумпцією волі на збереження чинними умов попередньо складеного заповіту.

Відповідно до статті 1257 Цивільного кодексу України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стаття 1257 Цивільного кодексу України, передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17)

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, надавши оцінку показанням свідків, керуючись законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним Заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 29 травня 2017 року Наливайківською сільською радою Макарівського району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 22, - оскільки судом достовірно встановлено, що оспорюваний Заповіт було посвідчено уповноваженою особою, а саме: секретарем Наливайківської сільської ради та у приміщенні сільської ради, Заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, зокрема, Заповіт містить час та місце його посвідчення, Заповіт було прочитано вголос, про що зазначено заповідачем та підписано особисто заповідачем, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи, проведеної в межах розгляду даної справи. При цьому, стороною позивача не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі.

Крім того, слід зауважити, що порушення посадовими особами органів місцевого самоврядування строку внесення до Спадкового реєстру відомостей посвідченого заповіту не свідчить про те, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі, а також не являється однією із підстав недійсності заповіту, вичерпний перелік яких визначено Законом.

Таким чином, оспорюваний Заповіт є дійсним, тобто відповідає вимогам закону, оскільки Заповіт посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, - що відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17, щодо визначення ознак дійсного заповіту.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Наливайківська сільська рада Макарівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 202, 203, 215, 1233, 1236, 1247, 1251, 1254, 1257 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Наливайківська сільська рада Макарівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19 грудня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган