Провадження № 2/344/559/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості про поновлення на роботі, вантажником структурного підрозділу Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості; стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за 32 дня невикористаної відпустки, вихідної допомоги в сумі середнього місячного заробітку, заборгованості по зарплаті з листопада 2016 року по 29.06.2017 року та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості про поновлення на роботі, вантажником структурного підрозділу Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості; стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за 32 дня невикористаної відпустки, вихідної допомоги в сумі середнього місячного заробітку, заборгованості по зарплаті з листопада 2016 року по 29.06.2017 року та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В обгрунтування позову зазначив, що він з 16 жовтня 1995 року по 29.06.2017 року працював в Івано-Франківському обласному державному об`єднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року у справі № Б-11/45-3/270-21/145 Івано-Франківське ОДОСП визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором призначено того ж арбітражного керуючого Седлецького О.В. Попри те, що вказана постанова була оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду прокуратурою Івано-Франківської області та Міністерством аграрної політики та продовольства України, ліквідатор Седлецький О.В. провів звільнення всіх працівників Івано-Франківського ОДОСП посилаючись на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку з ліквідацією підприємства). 29.06.2017 року позивача було звільнено з роботи наказом № 18 від 29.06.2017 року. Вважає своє звільнення з роботи незаконним з наступних підстав: на його вимогу не видано на руки наказ чи копію наказу про звільнення, чим грубо порушено вимоги ч. 2 ст. 47 КзпП України; до цього часу відповідач не ознайомив його зі змістом наказу під особистий підпис, чим грубо порушив вимоги ч.4 ст.149 КЗпП України; у порушення вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України відповідач у день звільнення не виплатив жодних належних йому від підприємства сум, а саме: заборгованості по заробітній платі з листопада 2016р. по день звільнення, компенсації за невикористану щорічну відпустку, та не повідомив його письмово про нараховані суми; при розірванні трудового договору відповідач у порушення вимоги ст.44 КЗпП України не виплатив йому вихідної допомоги; на його вимогу відповідач не видав довідки про роботу на підприємстві із зазначенням посади, кваліфікації, часу роботи і розміру заробітної плати, чим порушив вимогу ст.49 КЗпП України, не видав на руки належно оформлену трудову книжку, чим порушив вимоги ч.1 ст.47 КзпП України. Також, 05.07.2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд скасував постанову господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року, на підставі якої проводилось звільнення позивача і якою запроваджувалась ліквідаційна процедура та визначались повноваження арбітражного керуючого Седлецького О.В. як ліквідатора Івано-Франківського ОДОСП. Крім того, арбітражним керуючим чиняться різноманітні перешкоди звільненим працівникам у доступі на підприємство для отримання наказів про звільнення, трудових книжок та довідок про нараховані суми, які належать їм до виплати, позивач не має можливості навести суду чіткий розрахунок належних для стягнення сум заробітної плати.

28.09.2017 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив поновити його на роботі вантажника Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості; стягнути з Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за 32 дня невикористаної відпустки, вихідну допомогу в сумі середнього місячного заробітку, заборгованість по зарплаті з листопада 2016 року по 29 червня 2017 року та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с.15).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.04.2019 року витребувано у Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості оригінали документів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, а саме: довідку про отриману суму доходу за останні шість місяців роботи; довідку про заборгованість по заробітній платі; наказ про звільнення ОСОБА_1 (а.с. 51).

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Надаючи пояснення у судовому засіданні 22.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено (а.с.57, 61).

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем до позовної заяви не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,12,13,77, 81,82,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості про поновлення на роботі, вантажником структурного підрозділу Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро - горілчаної промисловості; стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за 32 дня невикористаної відпустки, вихідної допомоги в сумі середнього місячного заробітку, заборгованості по зарплаті з листопада 2016 року по 29.06.2017 року та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 19.12.2019 року.

Суддя: Пастернак І.А.