№ 336/4231
пр. № 4-с/336/1/2019
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Падалка А.Р.

за участі державного виконавця Коциняна М.О.

стягувача ОСОБА_1 , представників стягувача адвокатів Карабак В.А., Кравченко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою надії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича в межах виконавчого провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування - орган місцевого самоврядування, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. У скарзі ОСОБА_2 просила визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у невнесенні відомостей про вчинення виконавчих дій в частині складенні актів від 10 та 11 квітня 2019 року, скасувати постанову державного виконавця від 11.04.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зобов`язати Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя повернути кошти, які були незаконно стягнуті за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.04.2019 року.

В судове засіданні скаржник ОСОБА_2 не з`явилась, о 14.26 годині 16.07.2019 року подала заяву про відкладення розгляду скарги у зв`язку з перебування її хворобою.

Судом, з урахуванням позицій стягувача та його представників, державного виконавця, які заперечували проти відкладення розгляду скарги, звертаючи увагу суду на десятиденний строк її розгляду, встановлений ст. 450 ЦПК України, та відсутність передбачених законом підстав для відкладення її розгляду, було відмовлено у задоволенні такого клопотання, адже ОСОБА_2 не надано документального підтвердження того, що характер її захворювання та стан здоров`я не дозволяють їй з`явитись до суду. До того ж, з пояснень інших учасників справи вбачається, що інтереси ОСОБА_2 при розгляді численних скарг в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду від 17.05.2017 року представляла представник за довіреністю, тож скаржнику ніщо не заважало у разі неможливості особисто з`явитись до суду направити для розгляду скарги свого представника.

Статтею 450 ч. 1, 2 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 була в установленому порядку сповіщена про час розгляду скарги та не підтвердила документально неможливості явки до суду, суд її клопотання про відкладення розгляду скарги було відхилене з вищевказаних підстав, суд, з урахуванням положень ст. 450 ЦПК України розглянув скаргу за відсутності скаржниці.

15.07.2019 року стягувачем ОСОБА_1 , а 16.07.2019 року державним виконавцем Коциняном М.О. подані відзиви на скаргу.

Державний виконавець Коцинян М.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснивши по суті, що на його виконанні перебуває виконавчий лист з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року, яким встановлені способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження. Судом встановлений графік систематичних побачень ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , однак, боржником матір`ю дитини ОСОБА_2 рішення суду тривалий час не виконується ані добровільно, ані примусово, адже у визначені судом дні ОСОБА_2 під різними приводами перешкоджає зустрічам ОСОБА_1 з дитиною, не відчиняє дверей, не відповідає на телефонні дзвінки, або надає недостовірні довідки про хвороби, тощо. С цього приводу державним виконавцем складено численні акти, також здійснювався виїзд за місцем проживання, за місцем роботи боржника, її сповіщали про необхідність забезпечення можливості зустрічі дитини з батьком у визначені судом дні, однак, ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, не надає дитину, не з`являється за місцем виконання рішення суду, яке було визначене державним виконавцем.

Стягувач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення скарги, вказуючи, що після ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 17.05.2017 року рішення за його позовом певний час ОСОБА_2 рішення суду виконувала, однак, приблизно вже півтора роки вона жодного разу у встановлений судом час не забезпечила можливості зустрічі його з дитиною, під різними приводами ухиляючись від виконання рішення суду. Так, при виїзді стягувача разом з державним виконавцем за місцем проживання боржника ОСОБА_2 у день, який судом визначений для зустрічі батька з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дверей не відчиняла, на телефонні дзвінки не відповідала. Коли вони з державним виконавцем прибули за місцем роботи ОСОБА_2 для вручення відповідних документів, остання відмовилась їх отримувати в присутності свого керівника директора навчального закладу, де ОСОБА_2 працює. Стягувач вказував, що дії державного виконавця вважає правомірними та такими, що вчинені в межах закону.

Представники стягувача адвокати Карабак В.А., Кравченко Л.І. проти задоволення скарги заперечували, вказуючи, що дії та рішення державного виконавця є законними, адже боржник ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, вдаючись до будь-яких заходів, щоб перешкодити зустрічам батька з дитиною. При виїзді стягувача разом зі своїми представника та державним виконавцем у визначений судом час за місцем проживання боржника остання двері не відчиняла, дитину не надавала, також не з`являлась ОСОБА_2 і до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя, яка визначена державним виконавцем місцем виконання рішення суду. Коли стягувач разом з державним виконавцем та представником адвокатом Кравченко Л.І. прибули за місцем роботи ОСОБА_2 остання відмовилась отримувати від державного виконавця будь-які документи. Також представники наголошували, що ОСОБА_2 усіляко ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало законної сили та нею не оскаржувалось, подає різноманітні скарги, на цей час звернулась з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Також представники вказували, що скарга ОСОБА_2 подана поза межами строку, встановленого чинним законодавством, адже представник боржника неодноразово знайомилась з матеріалами виконавчого провадження, тож очевидно була обізнана про усі рішення державного виконавця.

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування - орган місцевого самоврядування, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначений спосіб участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою за наступним графіком:

кожний перший та третій тиждень місяця - понеділок, середа з 7-30 години до 20-00 години, п`ятниця з 7-30 години до 20-00 години суботи без присутності матері (тобто з п`ятниці на суботу донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання;

кожен другий та четвертий тиждень місяця вівторок, четвер з 7-30 до 20-00 години, субота з 8-00 години до 16-00 години неділі без присутності матері (тобто з суботи на неділю донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання;

щорічно взимку та влітку - спільний відпочинок батька разом з донькою, на час його відпустки, без присутності матері дитини, не менше чотирнадцяти днів поспіль, в тому числі, за межами міста, за умови завчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку та про подальше місце перебування дитини.

Виконавчий лист, виданий за рішенням суду, повертався з різних підстав, однак, постанови про повернення виконавчого листа скасовувались в судовому порядку.

З пояснень учасників справи для матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2019 року за скаргою ОСОБА_1 визнані неправомірними та скасувані рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна М.О., ухвалені в межах виконавчого провадження № 54397423: повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.02.2019 року; постанову від 06.02.2019 року про скасування процесуального документу, якою скасовано документ "Постанову про накладення штрафу" від 27.09.2018, що видана ОСОБА_4 .

Зобов`язано головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна М.О. відновити постанову про відкриття виконавчого провадження № 54397423 від 20.12.2017 року, відновивши таким чином виконавче провадження № 54397423.

Постановою державного виконавця Коциняна М.О. від 14.03.2019 року на виконання ухвали суду від 28.02.2019 року було відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду.

З наданих державним виконавцем документів, а саме копій актів, викликів, вимог, постанов вбачається, що ОСОБА_2 умисно тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, а рівно і від отримання кореспонденції, яка державним виконавцем направляється як за адресою, яка зазначена в якості місця проживання боржника у виконавчому листі, так і за адресою, яку саме боржник ОСОБА_2 зазначила в якості адреси свого проживання.

Протягом березня, квітня та травня 2019 року державним виконавцем в присутності стягувача та понятих складались численні акти про те, що бюоржник ОСОБА_2 не виконує рішення суду в частині забезпечення зустрічей ОСОБА_1 з ОСОБА_3

10.04.2019 року державним виконавцем в присутності стягувача, його представників та понятих було здійснено виїзд до місця роботи ОСОБА_2 , де останній зачитали вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду.

Водночас 11.04.2019 року, який є днем, який відповідно до рішення суду визначений для зустрічі ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_2 знову ухилилась від виконання рішення суду.

Постановами від 27.09.2018 року та від 13.05.2019 року на ОСОБА_2 державним виконавцем накладались штрафи у відповідності до положень ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені постанови ОСОБА_2 не оскаржувала.

Постановою від 11.04.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 для погашення заборгованості з виконавчого збору та штрафу у сумі 1700 гривень за постановою від 27.09.2018 року.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року до засад виконавчого провадження віднесені наступні:

1) верховенство права;

2) обов`язковість виконання рішень;

3) законність;

4) диспозитивність;

5) справедливість, неупередженість та об`єктивність;

6) гласність та відкритість виконавчого провадження;

7) розумність строків виконавчого провадження;

8) співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд наголошує, що Європейським судом з прав людини багаторазово розглядались та вирішувались справи з приводу невиконання в Україні рішень судів або занадто тривалого їх виконання та кожного разу такі рішення суду були прийняті не на користь України.

Пілотним рішенням Європейського суду з прав людини Юрій Миколайович Іванов проти України державу було зобов`язано запровадити ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішень національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

Як багаторазово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема і рішенні по справі "Скордіно проти Італії" (N 1) (Scordino v. Italy) N 36813/97, по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" Заява № 40450/04) від 15.10.2009 року, якщо йдеться саме про справи стосовно тривалості проваджень, найефективнішим рішенням є запровадження засобу, який би прискорював провадження і не допускав би надмірно тривалого провадження у справі. Так само й у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим.

Європейським судом з прав людини проблема невиконання рішень національних судів України визнана системною (структурною).

Отже, питання щодо забезпечення в Україні ефективного механізму забезпечення своєчасного та належного виконання судових рішень є одним з пріоритетніших на цей час.

У відповідно до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скарга ОСОБА_2 містить кілька вимог.

Так, ОСОБА_2 просила визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у невнесенні відомостей про вчинення виконавчих дій в частині складенні актів від 10 та 11 квітня 2019 року, скасувати постанову державного виконавця від 11.04.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зобов`язати Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя повернути кошти, які були незаконно стягнуті за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.04.2019 року.

Оскільки скаржник в судове засідання не з`явилась, з тексту скарги не вбачається можливим встановити які саме дії державного виконавця вона просить визнати неправомірними та на якій підставі, оскільки скаржник не вказала куди саме, на її думку, державний виконавець мав внести відомості про складення актів від 10.04.2019 року та від 11.04.2019 року, тож у суду немає підстав вважати, що державний виконавець дуяв поза межами повноважень, а права боржника були порушені, а відтак і не вбачає підстав для задоволення скарги в цій частині.

Постановою від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження з боржника ОСОБА_2 стягнуто виконавчий збір в сумі 6400 гривень, а постановою від 27.09.2018 року на ОСОБА_2 накладено штраф в сумі 1700 гривень.

Статтями 48, 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Оскільки постанови державного виконавця від 27.09.2018 року та від 14.03.2019 року не скасовані, тож ОСОБА_2 на час розгляду скарги судом має обов`язок сплати виконавчого збору та штрафу, сукупна сума яких не перевищує п`яти мінімальних заробітних плат.

За таких обставин постанова державного виконавця від 11.04.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 винесена у межах положень чинного законодавства, тож підстав для її скасування суд не вбачає.

З урахуванням вищевикладених висновків суду щодо відсутності підстав вважати неправомірними рішення державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та накладення штрафу, які до того ж не оскаржувались боржником, суд не вбачає підстав для зобов`язання Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя повертати кошти, які були стягнуті в межах виконання зазначених рішень державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено порушення її прав державним виконавцем в ході виконавчого провадження, а в межах обґрунтування скарги не вбачає в діях державного виконавця будь-яких порушень чи невідповідностей положенням чинного законодавства, оскаржувані дії та рішення державного виконавця ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, здійснені та прийняті в межах наданих законом повноважень, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк