Справа № 204/5280/19
Провадження № 2/204/1490/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
16 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Сокол К.А.,
за участю представника позивача адвоката Пащенко Н.Ю.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -
У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, яким просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: літ. А-1 житловий будинок (гл.маз. обкладений цеглою), житловою площею 57,9 кв.м., загальною площею 102,1 кв.м., господарчих будівель та споруд: Б,В сараї (шл.бл.), Г,Г1 гаражі (бет.бл.), Д гараж (шл.бл.), Е вбиральня (дерев.), Ж душ (дерев.), над ОСОБА_2 , ОСОБА_2 1 літня кухня З, дерев.обкл.пінобл, Л сарай (дерев), обкл. пінобл), М навіс, №1-9,І огорожі, інші споруди, в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що 22 грудня 1998 року між його батьком - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу 1/2 частини будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Договір було посвідчено 22 грудня 1998 року членом товарної біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом «Союз» ОСОБА_5 , та зареєстровано в реєстрі за №3-4. Відповідно до умов укладеного договору продавець - ОСОБА_4 продала, а покупець - ОСОБА_3 придбав 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 789 АДРЕСА_2 м АДРЕСА_1 . Продаж будинку було вчинено за 8813 (вісім тисяч вісімсот тринадцять) грн., які ОСОБА_4 одержала повністю від покупця при підписанні договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину було прийнято матір`ю позивача - ОСОБА_6 , яка за життя не встигла оформити спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. 15 серпня 2018 року, позивачем до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, відповідно до якої було заведено спадкову справу №488/2018. В порядку спадкування за законом 13.03.2019 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину (зареєстроване в реєстрі за № 2-133) 1/2 частини спадкового майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з: А-1 житловий будинок (гл.маз. обкладений цеглою) житловою площею 57,9 кв. м., загальною площею 102, 1 кв. м., господарчі будівлі та споруди: Б,В - сараї (шл.бл.), Г. Г - гаражі (бет.бл.), Д - гараж (шл.бл.), Е - вбиральня .(дерев) Ж- душ (дерев), над Г, Г1 - літня кухня 3, дерев, обкл. пінобл, Л - сарай (дерев), обкл. пінобл), М- навіс, №1-9,1 - огорожі, інші споруди. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину іншої 1/2 частини житлового будинку позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що договір не зареєстровано в Дніпровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що є порушенням ст.182 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). У зв`язку з тим, що на момент придбання 1/2 частини житлового будинку, яка до речі є спільною сумісною власністю батьків, діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав, тобто ці права на сьогоднішній день, є такими, що фактично визнані державою, та до ОСОБА_6 , перейшли права на спадкування 1/2 частини придбаного житлового будинку після смерті батька позивача, але які вона не встигла оформити за життя. Інша ж 1/2 частина придбаного житлового будинку (його частини) належала їй як співвласнику нерухомого майна. Таким чином, позивач вважає, що прийнявши спадщину після смерті матері позивача - ОСОБА_6 , він, як спадкоємець першої черги, набув права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали їй на день смерті, а саме набув право на спадкування 1/2 частини будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , та вважає, що неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин, тому, останній і вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.
Судом вірно визначено назву третьої особи Третя Дніпровська державна нотаріальна контора.
Представник позивача адвокат Пащенко Н.Ю. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник відповідача - Чечеліської районної у місті Дніпрі ради не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи - Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності у зв`язку з робочою завантаженістю.
Вислухавши думку представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 , 1937 року народження, та ОСОБА_7 , 1934 року народження, уклали шлюб 03 січня 1965 року, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого « ОСОБА_8 г. ОСОБА_9 ». Після реєстрації шлюбу прізвище жінки ОСОБА_10 , чоловіка - ОСОБА_10 (арк.с.38).
Згідно свідоцтва про народження, виданого «Домом счастья Ленинского района г. Днепропетровска», ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , батьками якого значаться: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_3 (арк.с.33).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років про що в Книзі реєстрації смертей 2008 року 06 березня зроблено відповідний актовий запис за №2041 (арк.с.31).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки, актовий запис №1409, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.32).
30 березня 2019 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А видано свідоцтво про право на спадщину за законом та на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці знаходиться: А-1 житловий будинок (гл. Маз., обкладений цеглою) житловою площею 57,9 кв.м., загальною площею 102,1 кв.м. та такі господарчі будівлі та споруди: Б,В сараї (шл.бл.), Г,Г1 гаражі (бет.бл.), Д гараж (шл.бл.), Е вбиральня (дерев) Ж душ (дерев), над ОСОБА_2 , ОСОБА_2 1 літня кухня З, дерев. Обкл..пінобл., Л сарай (дерев), обкл..пінобл.), М навіс, №1-9,І огорожі, інші споруди, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11 травня 1970 року за реєстром №1-459 належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (арк.с.35).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/2 ОСОБА_1 (арк.с.36).
Проте, 26 березня 2019 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої вбачається, що 15 серпня 2018 року за заявою про прийняття спадщини сина спадкодавця ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №488/2018 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , що прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 , як документ, що посвідчує право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 наданий договір купівлі-продажу, посвідчений на товарній біржі по торгівлі нерухомістю та транспортом «СОЮЗ» м. Дніпропетровська 22 грудня 1998 року, за реєстром 3-4 на ім`я ОСОБА_3 . Проте, договір не зареєстрований ОСОБА_3 в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що є порушенням ст.12 ЦК України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6 (арк.с.37).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом.
Згідно ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЖК і ЦК), позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Крім того, позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України, обираючи за власним розсудом спосіб захисту, відповідачем у зазначеній справі визначає Чечелівську районну у місті Дніпрі раду, однак остання є неналежним відповідачем, та відповідного клопотання з боку позивача, згідно вимог ст.51 ЦПК України, не надходило.
Тому, вимога позивача до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, не ґрунтується на законі.
Отже, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, чим останній не виконав вимоги Закону.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.
Оскільки представником позивача не подано відповідного клопотання про заміну відповідача, то суд, в силу ч.2 ст.51 ЦПК України, позбавлений можливості замінити неналежного відповідача тією особою, яка повинна відповідати за позовом.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що Чечелівська районна у місті Дніпрі рада є неналежним відповідачем по справі, позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного представником позивача не заявлено, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).
Також суд вважає за потрібне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким самим позовом до належного відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні вимог позивача відмовлено, то витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.16 ЦК України, ст.ст.4,12,13,51,81,141 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар