Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2019 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Як з`ясувалось, у даній квартирі зареєстровані відповідачі. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї позивача, останні п`ять років не проживають у вищезазначеній квартирі, не приймають участі в її утримання, оплату комунальних послуг не здійснюють. Фактичне місце проживання відповідачів позивачу не відоме. Факт реєстрації відповідачів в належній позивачеві квартирі позбавляє останнього повною мірою здійснювати його право власності на житло. Позивач зазначає, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копії вказаної ухвали суду з копіями позовної заяви та доданими до неї документами відповідачами отримано не було, конверти разом з копіями ухвали суду про відкриття провадження повернулись до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

22 жовтня 2019 року на адресу відповідачів повторно було направлено копії ухвали суду про відкриття провадження у справі з копіями позовної заяви та доданими до неї документами, які на час ухвалення даного рішення відповідачами також не отримані та конверти разом з документами повернулись до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзивів на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 150 Житлового кодексу УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. Положення цієї статті кореспондуються з вимогами ст. 405 ЦК України, згідно частини першої якої члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Отже право члена сім`ї власника квартири чи інших зареєстрованих в ній за згодою власника осіб, щодо користування квартирою, є похідним від прав власника на це житло.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2019 року (а.с. 7), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8).

За відомостями Електронного реєстру територіальної громади м.Києва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21, 22), що також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м.Києва (а.с. 14).

Як убачається з Актів від 04 січня 2019 року, 13 березня 2019 року та 26 червня 2019 року, складених та підписаних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписи яких засвідчено начальником ЖЕД-407 Білан Т. В., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживають, особистих речей та речей особистої гігієни немає. (а.с. 15, 16, 17).

В матеріалах справи наявні копії квитанцій за оплату житлово-комунальних послуг, з яких убачається, що оплату за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 року по червень 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 здійснював позивач ОСОБА_1 (а.с. 9-13).

Позивач стверджує в позовній заяві, що відповідачі не є членами його сім`ї, у квартирі протягом останніх п`ять років не проживають, не приймають участі в утриманні квартири, оплату комунальних послуг не здійснювали, всі обов`язки по утриманню житла несе позивач, як власник житла.

Відповідачі не скористались своїм правом надати відзив на позовну заяву та не надали доказів на спростування вказаних обставин.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що право зареєстрованих в квартирі за згодою власника осіб, щодо користування квартирою, є похідним від прав власника на це житло, даних про те, що відповідачі фактично проживають за адресою вищезазначеної квартири матеріали справи не містять, а позивачем доведено факт не проживання відповідачів у вищевказаній квартирі з часу набуття її позивачем у власність внаслідок спадкування, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки вбачаються визначені законом підстави для визнання відповідачів таким, що втратили право користування квартирою.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 536,80 грн.

На підставі ст. 141 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір по 768,40грн з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.317, 319, 321, 346, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: