Справа № 216/3462/17
провадження №2/216/880/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді: Бутенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, в якому просив суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь 320 000 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві. Свій позов ОСОБА_1 обґрунтував наступним. Так він з 24.11.2003 р. по 11.07.2016 р. працював монтером колії в управлінні залізничного транспорту ПАТ «Південний ГЗК». 11 липня 2016 року був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Рішенням лікувально-експертної комісії Український науково-дослідницький інститут промислової медицини від 30 березня 2017 року Протокол № 407 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації, синдром периферичної ангіодистонії, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ першого-другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартроз дрібних суглобів кистей; радикулопатія попереково-крижова (L5, S1) переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом.

Згідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювань від 14 квітня 2017 року складеного комісією в складі: лікаря з гігієни праці Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, завідувача лікаря-терапевта лікувально-профілактичного відділення ВВ №5 Лікувально-діагностичного центру ТОВ «Медиком», директора з охорони праці ПАТ «ПІВДГЗК», заступника голови профспілки ПАТ «ПІВДГЗК», технічного інспектора праці Криворізького міського комітету профспілки металургів та гірників України, страхового експерта з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі, встановлено причину його професійних захворювань, а саме: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Еквівалентний рівень локальної вібрації перевищує нормативний на 4 дБ - 116 дБ при ГДР 112 дБ. Важкість праці: Робоча поза (незручна) - 42,6% зміни при нормі до 25% з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30 - 196-216 разів за зміну при нормі 51-100 разів; Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 30-33 кг при нормі до 30 кг; Фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні участю м`язів плечового поясу становило 47,4 Вт при нормі 45 Вт; Величина статичного навантаження за зміну двома руками становила 211400 - 248100 кг/с при нормі до 70000 кг/с. Температура зовнішнього повітря 34,1 ?С при нормі до 27?С та 29?С при нормі 21,6 ?С.

Також встановлено винним в профзахворюванні ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», який не дотримувався правил охорони праці, що й призвело до ушкодження його здоров`я. Так, статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Відповідач не створив на його робочому місті безпечних умов праці та дотримання усіх гранично допустимих норм, що призвело до його фізичних та моральних страждань.

За висновком МСЕК від 13.06.2017 року серії 12 ААА № 044968 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 40 % первинно з 31.05.2017 року з переоглядом у 2018 р. Повторно 05.06.2018 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково, довідка МСЕК серії 12 ААА №050244. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами». Таким чином в наслідок отримання професійного захворювання позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває постійний тупий, ниючий біль та хрускіт в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, порушену ходу, періодично посилення болю в хребті при незначному фізичному навантаженні, різких рухах, тривалій ході, постійний біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, променево-зап`ясткових та г/стопних суглобах, біль в кістках кінцівок при метеоперепадах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, напади побіління при охолодженні І-І-ІІІ п. лівої і Іп. правої кистей, підвищення артеріального тиску до 160-180/100 мм рт.ст., загальну слабкість, підвищену втомлюваність, задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичний головний біль. В зв`язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань

Розраховуючи суму моральної компенсації, зазначив, що сума відшкодування складається зі 100 мінімальних розмірів заробітних плат, а саме 320 000 гривень, що відповідає вимогам ст. ст. 23, 1167, і 1168, ступеню та тривалості моральних страждань, з урахуванням роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.95 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 3200 гривень. Позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов`язків у розмірі 100 мінімальних розмірів заробітних плат.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_2 в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини, в останнє судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги необґрунтованими. В обґрунтування заперечення зазначають, що наявність самого тільки факту роботи позивача у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача недостатньо, оскільки докази того, що ці умови вплинули на втрату працездатності позивачем не надані. При визначенні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках враховуються такі професійні чинники: здатність потерпілого після нещасного випадку на виробництві або виникнення професійного захворювання виконувати роботу в повному обсязі за попередньою професією, роботою, під час якої стався нещасний випадок або встановлено професійне захворювання (до нещасного випадку або професійного захворювання), чи іншою рівноцінною їй за кваліфікацією.

Таким чином, встановлення ОСОБА_1 лише відсотків втрати професійної працездатності і при цьому не встановлення інвалідності, свідчить про те, що Позивач може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи.

Позивач усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із впливом вібрації та фізичного навантаження все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач не лише знав про шкідливі умови без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, але й свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги, компенсації та більшу оплату.

Позивач отримав пенсію на пільгових умовах 17.12.2014 року, а звільнився лише 11.07.2016 року, тобто ОСОБА_1 незважаючи на отримання пенсії, добровільно працював на підприємстві ще 2 роки, що і стало причиною встановлення профзахворювання у 2017 році.

Позивач, усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із впливом вібрації, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці.

Відповідач вважає, що при визначені розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення за рахунок відповідача. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути справедливим еквівалентом перенесених моральних страждань.

За таких обставин ПАТ "ПІВДГЗК" вважає вимоги позивача, щодо сплати йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не відповідає засадам розумності та справедливості.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 пропрацював на підприємстві відповідача з 24.11.2003 р. по 11.07.2016 р. монтером колії в управлінні залізничного транспорту ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

11 липня 2016 року ОСОБА_1 , був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Рішенням лікувально-експертної комісії Український науково-дослідницький інститут промислової медицини Протоколом № 407 від 30 березня 2017 року, були встановлені професійні захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації, синдром периферичної ангіодистонії, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ першого-другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартроз дрібних суглобів кистей; радикулопатія попереково-крижова (L5, S1) переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом.

Згідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювань від 14 квітня 2017 року складеного комісією в складі: лікаря з гігієни праці Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, завідувача лікаря-терапевта лікувально-профілактичного відділення ВВ №5 Лікувально-діагностичного центру ТОВ «Медиком», директора з охорони праці ПАТ «ПІВДГЗК», заступника голови профспілки ПАТ «ПІВДГЗК», технічного інспектора праці Криворізького міського комітету профспілки металургів та гірників України, страхового експерта з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі, встановлено причину його професійних захворювань, а саме: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Еквівалентний рівень локальної вібрації перевищує нормативний на 4 дБ - 116 дБ при ГДР 112 дБ. Важкість праці: Робоча поза (незручна) - 42,6% зміни при нормі до 25% з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30 - 196-216 разів за зміну при нормі 51-100 разів; Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 30-33 кг при нормі до 30 кг; Фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні участю м`язів плечового поясу становило 47,4 Вт при нормі 45 Вт; Величина статичного навантаження за зміну двома руками становила 211400 - 248100 кг/с при нормі до 70000 кг/с. Температура зовнішнього повітря 34,1 ?С при нормі до 27?С та 29?С при нормі 21,6 ?С.

Також зазначеним Актом встановлено вину в виникненні профзахворювання ОСОБА_1 , підприємство відповідача ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», керівництво якого не забезпечило дотримання правил охорони праці, що й призвело до ушкодження здоров`я позивача. Так, статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Відповідач не створив на робочому місті ОСОБА_1 , безпечних умов праці та дотримання усіх гранично допустимих норм, що призвело до його фізичних та моральних страждань.

За висновком МСЕК від 13.06.2017 року серії 12 ААА № 044968 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 40 % первинно з 31.05.2017 року з переоглядом у 2018 р. Повторно 05.06.2018 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково, довідка МСЕК серії 12 ААА №050244. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами».

Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров`я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 14 квітня 2017 року форми П-4. За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 , працевлаштовуючись на роботу в шкідливих умовах ні яким чином не погоджувався на виконання роботи з значно перевищуючими, встановленими норми показниками шкідливого впливу на здоров`я.

Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що їх вини у професійному захворюванні позивача немає. Суд зазначає, що відповідно до вказаного акту, професійне захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємстві, позивач втратив 40% професійної працездатності.

В результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань, що не ставиться під сумнів та визнано сторонами.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці"державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з`ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне ОСОБА_1 , під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винною поведінкою відповідача та настанням у позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Суд враховує, що професійне захворювання виникло від роботи на підприємстві відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує, що на підприємстві відповідача виконував роботу і підпадав під дію загальної вібрації, показники яких перевищували нормативні через недосконалість робочого місця, позивач пропрацював майже 13 років. Тому, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача - 60000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг ) на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави - судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", юридична адреса: 50026, м. Кривий Ріг.

Головуючий суддя: М.В. Бутенко