У Х В А Л А

20 грудня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , особи, дії яких оскаржуються державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Яна Йосипівна, начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук Павло Олександрович, боржник ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення судових витрат за надання правничої допомоги,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й., начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П.О. та зобов`язання вчинення певних дій, стягнення судових витрат за надання правничої допомоги, особи, звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник скаржника скаргу повністю підтримала, просить суд її задоволити з підстав, викладених у скарзі та визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й. та начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П.О. щодо не нарахування з 08 липня 2017 року заборгованості по аліментам за виконавчим листом №569/20897/13-ц від 24 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; зобов`язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й. нарахувати з 08 липня 2017 року відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість по аліментах за виконавчим листом №569/20897/13-ц від 24 січня 2014 року, виданим на примусове виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом скарги у розмірі 1000 гривень.

В судовому засіданні державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й. та начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук П.О. скаргу не визнали та просять суд відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у письмовому відзиві на скаргу.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 06 грудня 2013 року по цивільній справі №569/20897/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів шлюб між сторонами розірвано; малолітнього сина сторін Артема залишено на проживанні з матір`ю; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 18 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

21 січня 2014 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист, який скаржником був пред`явлений до виконання у відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління Рівненської області.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 13 вересня 2019 року №76508 виданого державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й., вбачається, що заборгованість по виконавчому листі №569/20897/13-ц від 21 січня 2014 року, який видано Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 18 листопада 2013 року і до досягнення сином повноліття станом на 01 вересня 2019 року - відсутня.

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою на ім`я державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Я.Й. у якій просила перерахувати суму заборгованості по сплаті аліментів від ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, якою визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Перерахунок просила здійснити з набрання сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (з 28.08.2018 року).

ОСОБА_1 на її звернення було надано відповідь №90282 від 16 жовтня 2019 року, в якій, начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук П.О. зазначив, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів; розмір аліментів, визначених та стягнутих на підставі рішення суду, може бути змінений виключно на підставі іншого рішення суду.

Надання повноважень щодо зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі рішення суду, державному виконавцю не передбачено.

За загальним правилом, викладеним у пункті 1 частини першої статті З Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Такі дії державного виконавця суд вважає належними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд враховує, що відповідно до Закону України №2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини та належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року внесено зміни до статті 182 Сімейного кодексу України, частину другу якої викладено у новій редакції. Згідно із запровадженим правилом розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Внесення змін до чинного законодавства щодо визначення мінімального розміру стягуваних на одну дитину аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів, призначених (стягнутих) на підставі рішень судів, постановлених до набрання цими змінами чинності.

За загальним правилом частини третьої статті 181 СК України у разі відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, аліменти підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Відповідно до частини третьої наведеної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, розмір аліментів, визначених та стягнутих на підставі рішення суду, може бути змінено виключно на підставі іншого рішення суду.

Це відповідає змісту статті 192 СК України відповідно до якої, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надання повноважень щодо зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі рішення суду, державному виконавцю не передбачено. Порядок стягнення аліментів визначається законом.

За загальним правилом, викладеним у пункті І частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виходячи з наведеного, підставою для здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, здійснюваного виконавцем, може бути виключно виконавчий лист, виданий на підставі певного рішення суду, постановленого у цивільній справі про стягнення аліментів. Наведене виключає можливість будь-якої зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, на підставі постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Отже, суд вважає, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавста, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 не обхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні представник скаржника не довів заявлені ним вимоги, а державний виконавець та начальник Рівненського міського відділу ДВС їх повністю спростували, тому у задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,353,354,447,451 ЦПК України, ст.ст.181,192 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , особи, дії яких оскаржуються державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Клімкович Яна Йосипівна, начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук Павло Олександрович, боржник ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення судових витрат за надання правничої допомоги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов