Справа № 666/5518/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Стрекозова О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Фінкевича В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", Приватної фірми "МИС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути на її користь з ПАТ «Страхова компанія "УНІКА" суму страхового відшкодування у розмірі 32513,72 грн., стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.05.2015 року у місті Херсоні по вул. Карла Маркса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобусу Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 , що належить Приватній фірмі «МИС», під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який належить останній на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВТС 038516. Внаслідок ДТП автомобіль Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження, вартість матеріальної шкоди складає 32513,72 грн. Крім того позивач зазначив, що діями відповідача ОСОБА_2 їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 3000,00 грн.

Ухвалою від 30.09.2015 року відкрито провадження по справі.

21.01.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 26.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги підтримала та просила задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Фінкевич В.Г. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у запереченнях на позов.

Представник ПАТ "Страхова компанія "Уніка" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від ПФ "МИС" представник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши надані учасниками справи докази, покази допитаного у судовому засіданні експерта, вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №291273 ОСОБА_2 13.05.2015 року у м. Херсоні по вул. К. Маркса, керуючи транспортним засобом Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 , під час початку руху та зміни напрямку руху не надав переваги в русі транспортному засобу Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в попутному напрямку прямо в крайній лівій смузі дорожнього руху, в результаті чого здійснилося зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було порушено вимоги п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху (а.с. 12)

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 22.07.2008 року, виданого МРЕВ ДАІ м.Херсон, власником Peugeot 407 державний номер НОМЕР_2 , 2004 р.в., є ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Власником транспортного засобу Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 є юридична особа ПФ «МИС». Водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПФ «МИС`в період з 08.05.2015 року, згідно наказу про прийняття на роботу № 68/1-к від 08.05.5015 року по 05.06.2015 року, згідно наказу про звільнення № 80-к від 05.06.2018 року.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2015 року провадження у справі №668/6082/15-п відносно ОСОБА_2 , який працює водієм в ПФ «МИС», закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку судового експерта від 18.02.2016 року №558, проведеного на підставі Ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.12.2015 року про призначення судової автотехнічної експертизи, у дорожній обстановці, що склалась водій автомобіля Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, що склалась водій автомобіля Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав технічну можливість не допустити настання дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору в діях водія автомобіля Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 будь яких невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, що могли знаходиться в причинному зв`язку із скоєнням даної дорожньо-транспортної події не вбачається, тому дослідження її дій з позиції технічного аналізу безпредметне. Своїми односторонніми діями водій автомобіля Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 72-74).

Отже вина відповідача підтверджується зазначеним висновком від 18.02.2016 року №558

Разом з цим, з висновку експертного автотехнічного дослідження №18-96 від 20.02.2018 року вбачається, що в умовах даної дорожньої обстановки, що склалась, водій маршрутного автобуса Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». В умовах даної події водій автобуса Богдан А-09201, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , належним виконанням вимог пункту 10.1 ПДР, мав технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної дорожньої обстановки, що склалась водій автомобіля Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 наближаючись в населеному пункті до автобусу, який розпочинає рух від позначеної зупинки громадського транспорту, розташованої у заїзному «кармані», повинен був зменшити швидкість руху, при необхідності зупинитися, щоб надати можливість маршрутному транспортному засобу розпочати рух і повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме «У населених пунктах, наближаючись до автобуса, мікроавтобуса або тролейбуса, що розпочинає рух від позначеної зупинки, розташованої в заїзному «кармані», водії інших транспортних засобів зобов`язані зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати можливість маршрутному транспортному засобу розпочати рух». В умовах даної події водій автомобіля Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , належним виконанням вимог пункту 17.4 ПДР, мав технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 44-47).

Допитаний в судовому засіданні експерт Корунчак О.В., з приводу висновку експертного автотехнічного дослідження №18-96 від 20.02.2018 року, надав пояснення, якими підтвердив надані ним висновки, при цьому зазначив, що дане дослідження було проведено ним на замовлення адвоката Фінкевича В.Г., від якого надішли ісходні документи: схема ДТП від 13.05.2015 року та копія протоколу про адміністративне правопорушення АП1 № 291273. Пояснення позивача при складанні висновку не враховувались, матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення не вивчалися.

Висновок за результатами експертного автотехнічного дослідження №18-96 від 20.02.2018 року суд не бере до уваги, оскільки вказаний висновок ґрунтується виключно на вихідних даних наданих лише відповідачем, експертом не досліджувалися пояснення водіїв - учасників ДТП.

Крім того, слід зазначити, що під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено право на проведення судової експертизи, однак від її проведення сторони відмовилися.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Цивільно-правова відповідальність ПФ «МИС» на момент ДТП застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування АІ/4691988 від 17.11.2014 року.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмір збитків.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Відповідно до п.33.3 ст.33 цього Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому ж стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

14.05.2018 року Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про страхове відшкодування ПрАТ «СК «Уніка». Проте, свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у передбачені строки та на час розгляду справи ПрАТ «СК «Уніка» не виконано.

Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При визначенні розміру заподіяної шкоди суд бере до уваги висновок Херсонської торгово-промислової палати №Вс-18 від 08.08.2016 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, спричиненої легковому автомобілю марки Peugeot 407, державний номер НОМЕР_2 становить 14816,32 грн. (а.с. 149-180), отже, позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог, в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 року № 6-108цс13 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 05.09.2018 року справа № 534/872/16-ц провадження № 61-11969св18.

Таким чином, вимоги стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь Позивача моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, та під час виконання трудових обов`язків, незалежно від характеру такої шкоди (матеріальна або моральна) відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки Позивач не заявляла вимог про стягнення моральної шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки, яким є ПФ «МИС», тому відсутні підстави для покладення на останнього такого обов`язку у цьому судовому провадженні.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд приходить наступного висновку.

Згідно з частинами першою та другою ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог - в сумі 222,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 979, 990, 991, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" , Приватної фірми "МИС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 70-а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 14816,32 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 70-а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 222,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяЮ.М.Єпішин