19 грудня 2019 року Приморський районний суд міста О деси:
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позовна заява обґрунтована тим, що 24.10.2017 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_3 , в м.Одесі по проспекту Шевченка, 8а не врахувала дорожню обстановку при паркуванні автомобіля Lexus, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Крім того, позивач звернувся до страховика відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» про виплату страхового відшкодування, однак виплата здійснена не була.
Позивач, після уточнення своїх позовних вимог, просить суд стягнути на її користь з:
- ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судові витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 420,61 грн.
Вимоги про стягнення пені обґрунтовані приписами п.п.36.2.,36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розрахунок пені здійснений за період прострочення з 24 січня 2018 р. по 20 жовтня 2019 р.
Вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних обґрунтовані приписами ст.625 ЦК України та розрахунок здійснений за період з 24 січня 2018 року по 21 жовтня 2019 року.
Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовані тим, що через пошкодження автомобіля позивач зазнала душевних страждань, обумовлених пошкодженням її майна, протягом тривалого часу відмовою відповідачів у добровільному порядку відшкодувати завдані їй збитки, що змусило її докладати додаткових зусиль для вишукування грошових коштів на ремонт пошкодженого автомобілю. Зазначене, в складних економічних умовах, суттєво відобразилось не тільки на її фінансовому стані, а й на сімейних відносинах. Данадорожньо-транспортна пригода стала також причиною порушення сталого способу життя, трудового розпорядку, спричинило втрату нормальних життєвих зв`язків. Душевні страждання посилились внаслідок необхідності відвідування страхової компанії, СТО, органів ДАІ, що негативно відобразилось не тільки на душевно-емоціональному стані, але й призвело до зниження сталої ділової активності.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідачів надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, неодноразово судом повідомлялись про слухання справи, причини неявки суду не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.10.2017 року о 09.20 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus RX 350», держаний номер НОМЕР_3 , в м.Одесі по проспекту Шевченка, 8а в порушення вимог п.13.1 «Правил Дорожнього руху», не врахувала дорожньої обстановки при паркуванні, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Власником автомобілю, марки «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню.
Внаслідок ДТП автомобілі сторін отримали механічні пошкодження. Зокрема, автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_4 , що належить позивачу, отримав такі механічні пошкодження: пошкодження лако-фарбового покриття, сколи та подряпини, вм`ятини переднього лівого крила та переднього бампера, зірване кріплення переднього бамперу. Данні про пошкодження трапортного засобу підтверджені відповідачкою ОСОБА_2 , про що остання розписалась у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 074817 від 24.10.2017 року в графі «Дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую» (а.с.14).
За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Пошкодження, що зафіксовані у дефектному акті №100658 від 18.06.2019 року (а.с.) співпадають з пошкодженнями, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.10.2017 року, який сторони підписали.
Доказів протилежного відповідачі не надали, як і не заявляли клопотань про проведення судової експертизи.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Lexus RX 350», держаний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно з полісом № АМ 2312909 (а.с.16). Відповідно п.4 зазначеного поліса страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.
24.10.2017 року, у виконання вимог п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернулась до Одеської дирекції ТДВ «СТ «Домінанта» з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.17-18).
25.10.2017 року позивач звернулась до ОД ТДВ «СТ «Домінанта» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.19).
Рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування ТДВ «СТ «Домінанта» прийнято не було. Зокрема, учасниками судового процесу не надано доказів щодо виплати або відмови у виплаті ОСОБА_1 суми страхового відшкодування, заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає що, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 7), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з ст.29, п.32.7 ст.32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладено на страхову компанію.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 13184 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

За положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти відповідне рішення: про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

25.10.2017 року у виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про страхове відшкодування з наданням всіх необхідних документів. Тому граничний строк виплати страхового відшкодування за вказаним страховим випадком сплив на 91 день з моменту звернення, тобто 24.01.2018 року.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розмір пені за період прострочення з 24.01.2018 року по 20.10.2019 року складає 7970,72 грн., виходячи з такого розрахунку:

Пеня = сума боргу х 2 х облікова ставка НБУ : 365 х кількість прострочених днів:100.

Так, за період:

- 24.01.2018р.-25.01.2018р. розмір облікової ставки НБУ складав 14,5%, кількість днів прострочення-2, звідки розрахунок: 13184х2х14,5:365х2:100=20,95 грн.;

- 26.01.2018р.-01.03.2018р. розмір облікової ставки НБУ складав 16%, кількість днів прострочення - 35, звідки розрахунок: 13184х2х16:365х35:100=404,55 грн.;

- 02.03.2018-12.07.2018р. розмір облікової ставки НБУ складав 17%, кількість днів прострочення - 133, звідки розрахунок: 13184х2х17:365х133:100=1633,37 грн.

- 13.07.2018р.-06.09.2018р. розмір облікової ставки НБУ складав 17,5%, кількість днів прострочення - 56, звідки розрахунок: 13184х2х17,5:365х56:100=707,96 грн.

- 07.09.2018р.-25.04.2019р. розмір облікової ставки НБУ складав 18%, кількість днів прострочення - 231, звідки розрахунок: 13184х2х18:365х231:100=3003,78 грн.;

- 26.04.2019р.-18.07.2019р. розмір облікової ставки НБУ складав 17,5%, кількість днів прострочення - 84, звідки розрахунок: 13184х2х17,5:365х84:100=1061,94 грн.;

- 19.07.2019р.-05.09.2019р. розмір облікової ставки НБУ складав 17%, кількість днів прострочення - 49, звідки розрахунок: 13184х2х17:365х49:100=601,77 грн.

- 06.09.2019р.-20.10.2019р. розмір облікової ставки НБУ складав 16,5%, кількість днів прострочення - 45, звідки розрахунок: 13184х2х16,5:365х45:100=536,39 грн.

Щодо вимог про стягнення з страхової компанії трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-927цс16.

Зобов`язання страховика в разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати. Тому таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення. Відсотки річних, як й інфляційні втрати, нараховані на суму боргу, не входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання. Вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що слід сплатити кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Сума інфляційних втрат визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення.

Період, за який визначається індекс інфляції, з 24.01.2018 року по 21.10.2019 року Сукупний індекс інфляції за весь період прострочення складає 111,868874 %.

Враховуючи, що сума простроченої заборгованості склала 13184 грн., то інфляційні втрати за період з 24.01.2018 року по 21.10.2019 року дорівнюються 1564,79 грн., з розрахунку: 13184х111,868874%:100%-13184.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100 (де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення).

Враховуючи, що заборгованість становить 13184 грн., кількість днів прострочення за період з 24.01.2018 року по 21.10.2019 року дорівнюється 636 днів, розрахунок 3 % річних здійснюється таким чином: 13184 х 3 х 636 : 365 :100 = 689,18 грн.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд дійшов до таких висновків.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд керується тим, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя через пошкодження свого майна.

Встановивши, що позивачці протиправними винними діями відповідача ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., що на думку суду відповідає характеру та обсягу перенесених позивачем моральних страждань.

При вирішенні спору в частині стягнення моральної шкоди судом враховано усталену практику Верховного Суду при розгляді аналогічних справ, зокрема у справах №645/9240/15-ц від 10.10.2018, № 521/6702/15-ц від 03.10.2018, № 589/3849/16-ц від 26.09.2018, №569/1677/16-ц від 26.09.2018, № 523/5890/15-ц від 19.09.2018, № 353/274/14-ц від 29.08.2018 та інші.

За нормами ст.ст.133,137,141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати:

-судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.2);

-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (а.с.23-24).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на строни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, виходячи з пропорційного розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , суд вбачає за необхідне стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» судовий збір у розмірі 563,84 грн. (п`ятсот шістдесят три гривні 84 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень 00 коп.); з ОСОБА_2 - судовий збір у розмірі 140,96 грн. (сто сорок гривень 96 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 коп.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 282,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд.1,на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої наслідками ДТП, що сталась 24.10.2017 року, суму у розмірі 13184,00 грн. (тринадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні 00 коп.), пеню за прострочку виплати страхового відшкодування у розмірі 7970,72 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят гривень сімдесят дві копійки), три відсотки річних від простроченої суми страхового відшкодування у розмірі 689,18 грн. (шістсот вісімдесят девять гривень вісімнадцять копійок), інфляційні втрати у розмірі 1564,79 грн. (одна тисяча пятсот шістдесят чотири гривні сімдесят девять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Василя Макухи, буд.1, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 563,84 грн. (п`ятсот шістдесят три гривні 84 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 140,96 грн. (сто сорок гривень 96 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.12.2019 року.

Суддя Л.С.Єршова