Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2641/18

31 січня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 який належить їй на праві приватної власності.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, натомість представник подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю. Зазначив, що на даний час прізвище відповідача значиться як «Івасюк», а тому просив при ухваленні рішення врахувати факт зміни прізвища. Справу просить розглянути без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 разом із господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою с.Заріччя, вул.Коцюбинського, Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №76 від 14.08.2007 року (а.с.8). Право власності на дане домоволодіння зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі 5, номер запису 999, реєстраційний номер 20076686, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15729342 від 28.08.2007 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із сином позивача - ОСОБА_5 Від даного шлюбу у них 01.08.2013 року народився син ОСОБА_6.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2017 року, шлюб між ними розірвано, залишено неповнолітнього сина - ОСОБА_4 проживати разом із матір'ю та відновлено ОСОБА_3 дошлюбне прізвище «Івасюк».

Як вбачається із довідки Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 2249 від 06.11.2018 року, крім позивача в належному їй на праві приватної власності домоволодінні зареєстровані та проживають її сини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також в цьому ж домоволодінні зареєстровані відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які більше року не проживають в домоволодінні АДРЕСА_1, хоча зареєстровані в ньому (а.с.10).

Факт непроживання відповідача за вище вказаною адресою підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 26.01.2018 року, 16.02.2018 року, 20.03.2018 року 24.09.2018 року, складеними депутатом Делятинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області. З даних актів вбачається, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 зареєстровані за вище вказаною адресою, однак з 07.08.2017 року в житловому будинку АДРЕСА_1 фактично не проживають (а.с.12-15).

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Отже, судом достовірно встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_1

Доведено також і ту обставину, що в даному житловому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_3, яка разом із своїм сином ОСОБА_6 не проживають у ньому без поважних причин з 2017 року, відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті.

Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку створює незручності для позивача у здійсненні користування будинком.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України.

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем не вживалися будь-які заходи для збереження за собою та своїм неповнолітнім сином права на користування житлом, а тому вони втратили на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин.

З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.391, 405 ЦК України такеруючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 06.02.2019 року.