Провадження № 2/161/118/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_2 від 18.07.2016 року. Крім неї, в даній квартирі зареєстрована колишня невістка ОСОБА_2 з внуком ОСОБА_3. Вказує, що 13 вересня 2017 року між її сином та відповідачкою розірвано шлюб у зв'язку з тим, що невістка створила сім'ю з іншим чоловіком та переїхала до нього жити. Більше року відповідач не сплачує комунальних платежів, не несе витрат по утриманню квартири.

Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому протягом року та примусово зняти їх з реєстраційного обліку, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_2 від 18.07.2016 року (а.с.6).

Крім позивача, в даній квартирі зареєстрована колишня невістка ОСОБА_2 з внуком ОСОБА_3.

З доводів позивача, відповідачка з сином більше року не проживає у спірній квартирі. Дані обставини підтверджуються рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2017 року у справі № 161/9815/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, позовні вимоги у якій позивач обґрунтовувала припиненням шлюбних відносин та фактом окремого проживання (а.с.8).

Дані обставини підтверджуються і довідкою Луцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Волинській області № 38065 від 25.10.2018 року.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об'єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів, що їй чинились перешкоди у користуванні спірним житлом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ст.141 ЦПК України на відповідача - ОСОБА_2 слід покласти витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 141, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 04.02.2019 року.

Суддя Черняк В.В.