"20" грудня 2019 р. Справа № 363/3994/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Котляровій І.Ю. в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом зміни стягувача його правонаступником, а саме за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ОСОБА_1 заявила відвід судді Котляровій І.Ю., яка розглядає вказану заяву, посилаючись на її прихильність до заявника, надання його аргументам більшої ваги, а також винесення, на думку ОСОБА_1 , необґрунтованого, безпідставного та незаконного рішення.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року поданий відвід визнано необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 13.11.2019 року після заслуховування пояснень ОСОБА_1 , дослідження письмових матеріалів, суддею Котляровою І.Ю. в нарадчій кімнаті постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження в цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому боржник ОСОБА_1 мала можливість виступати в судовому засіданні, усно й письмово висловлювати свої доводи і міркування щодо розгляду вказаного питання, доводити перед судом переконливість своєї позиції.

Судом в нарадчій кімнаті постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» та замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №_37.3/АА-095.07.2.

При цьому судом надано відповіді на аргументи боржника, якими вона обґрунтовувала свої заперечення проти заяви стягувача.

Отже судовий розгляд заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, відбувся з дотриманням умов змагальності сторін та об`єктивності у з`ясуванні обставин справи.

Так згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість серед іншого також керує ходом судового процесу.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що за своєю суттю оцінка доказів сторін, а також оцінка їхнім доводам та аргументам неодмінно надається суддею при прийнятті тих чи інших процесуальних рішень, і це безумовно пов`язано з наданням переваги позиції однієї із сторін.

Саме тільки посилання на незгоду з прийнятими процесуальними рішеннями судді та відтермінування розгляду справи, у зв`язку з розглядом більш нагальних справ для яких законом визначено стислі строки не може свідчити про упередженість судді чи іншу зацікавленість у вирішенні справи, порушення прав однієї із сторін.

Посилання в заяві на висловлення публічної думки судді щодо юридичних питань розглядуваної заяви перед судовим засіданням згідно вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України, підставою для відводу судді бути не може і не є свідченням упередженого ставлення або ж необ`єктивної прихильності судді до самих сторін.

Відтак доводи заяви про відвід на об`єктивних даних не ґрунтуються й мотивовані суб`єктивними оцінкою і ставленням сторони до тих чи інших процесуальних питань, що виникали при розгляді справи.

Дані про упередженість судді чи іншу зацікавленість у вирішенні цієї справи відсутні.

З викладених у відводі доводів суд не може погодитися з тим, що ОСОБА_1 під час розгляду справи опинилася в менш вигідному становищі порівняно із стягувачем, а також з тим, що головуючий має прихільність чи упередженість до однієї із сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з мотивів висловлених у заяві, підстав для відводу судді, про які йдеться в ст. 36 ЦПК України, не встановлено, заява про відвід є необґрунтованою, що є підставою для відмови в її задоволенні.

На підставі викладеного і керуючись статтями 36-40, 252, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заявленого відводу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя