Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/17851/19

провадження № 2/755/6689/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» (далі - КО «Київзеленбуд»), просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 348 940,95 грн. та компенсацію за невикористану додаткову відпустку, мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 699-п від 06.07.2018 року позивача було призначено на посаду головного бухгалтера КО «Київзеленбуд». Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 46-п від 18.01.2019 року позивача було звільнено з роботи. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2019 року у справі № 755/6174/19 Наказ № 46-п від 18.01.2019 року визнано незаконним, Наказ скасовано та позивача поновлено на роботі. Також казаним рішенням суду з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн., та зазначені кошти були сплачені відповідачем. Оскільки у матеріалах справи були відсутні будь-які дані про розмір доходу позивача за листопад та грудень 2018 року, тому для здійснення розрахунку суд застосував законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у листопаді-грудні 2018 року у розмірі 3 723,00 грн. Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 651-п від 19.07.2019 року позивача було поновлено на роботі, але фактично було допущено до роботи 09.08.2019 року згідно наказу в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 741-п від 09.08.2019 року. Оскільки розмір заробітної плати позивача становив в рази більше ніж мінімальна заробітна плата, тому позивач здійснила запит на адресу відповідача про видачу довідки про середню заробітну плату від 24.01.2019 року № 148-Б/113, відповідно до якої розмір доходу позивача за останні два місяці, що передували звільненню становить 45 903,10 грн., отже розмір середньомісячної заробітної плати склав 22 951,55 грн. У подальшому у 2019 році наказами .о. генерального директора КО «Київзеленбуд» розмір посадового окладу декілька разів підвищувався. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 348 940,95 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку, що є предметом позовних вимог.

19 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмове клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, залишено без задоволення.

Відповідач Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд», скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 19 листопада 2019 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на повне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19, в тому числі і в частині сплати середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу. (а.с. 79-85)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19, позов ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Наказ в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» №46-п від 18.01.2019 року про звільнення ОСОБА_1 головного бухгалтера відділу бухгалтерії 18.01.2019 року п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин - визнано незаконним та скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» з 18 січня 2019 року. Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн. Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000,00грн. В іншій частині позову - відмовлено. (а.с. 50-60)

Так, Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 651-п від 19.07.2019 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера з 18.01.2019 року. Скасовано Наказ від 18.01.2019 року № 46-п «Про припинення трудового договору (контракту)» з ОСОБА_1 . Внесено виправлення до особової картки та трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 22)

Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 741-п від 09.08.2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.08.2019 року допущено ОСОБА_1 до виконання обов`язків головного бухгалтера відділу бухгалтерії КО «Київзеленбуд» з 09.08.2019 року. (а.с. 23)

Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 206 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 здійснено виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн.; здійснено виплату моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. та судового зору у розмірі 1 536,80 грн. (а.с. 24)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про розмір доходу позивача за листопад та грудень 2018 року, тому для здійснення розрахунку суд застосовує законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у 2018 році в листопаді та грудні, що становить 3723,00 грн. щомісячно.

7446,00 грн. (сума заробітної плати за листопад і грудень 2018 року) : 42 (кількість робочих днів у листопаді та грудні 2018 року) = 177,29 (середньоденна заробітна плата).

Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 18.01.2019 року по час постановлення рішення у справі - 18.07.2019 року (включно) становить 124 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 177,29 грн. (середньоденна заробітна плата) х 124 (робочі дні в період вимушеного прогулу) = 21 983,96 грн.

За даними Довідки про доходи від 24.01.2019 року № 148-Б/113, виданої КО «Київзеленбуд», ОСОБА_1 дійсно працювала в КО «Київзеленбуд» з 09.07.2018 року по 18.01.2019 року на посаді головного бухгалтера. Дохід за період з 09.07.2018 року по 18.01.2019 року склав 210 743,83 грн. Заробітна плата за листопад 2018 року склала - 24 090,54 грн., за грудень 2019 року - 21 812,56 грн. (а.с. 63)

Крім того, Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 331 від 29.12.2018 року «Про затвердження структури та штатного розпису» розмір посадового окладу головного бухгалтера було підвищено з 20 272,00 грн. до 23 242,00 грн. Коефіцієнт підвищення за період з 21.01.2019 року по 25.06.2019 склав 1,1465. (а.с. 27, 28)

Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 148 від 26.06.2019 року «Про затвердження штатного розпису» розмір посадового окладу головного бухгалтера було підвищено з 23 242,00 грн. до 24 280,00 грн. Коефіцієнт підвищення за період з 26.06.2019 року по 08.08.2019 склав 1,1977. (а.с. 29,30)

Крім того, в матеріалах справи наявні листки непрацездатності ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , про звільнення від роботи з 23.11.2018 року до 27.11.2018 року, серії НОМЕР_2 про звільнення від роботи з 28.11.2018 року до 10.12.2018 року, серії НОМЕР_3 про звільнення від роботи з 14.10.2019 року по 18.01.2019 року. (а.с. 31, 32, 33)

Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 747-п від 12.08.2019 року звільнено ОСОБА_1 з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 34)

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини третьої ст. 94 Кодексу законів про працю України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захист визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Оплата праці - це будь-який заробіток, обчислений, як правило, в грошовому виразі, який за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу або надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Власник або уповноважений ним орган повинен виплатити у зазначений строк не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України , при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» , цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: з) вимушеного прогулу. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача із займаної посади, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законними.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положенням трудового законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, з огляду на незаконне звільнення позивача з роботи, що встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням за період з 21.01.2019 року по день поновлення позивача на роботі 19.07.2019 року, у розмірі 113 539,36 грн., які розраховано відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 100, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два місяці, що передують незаконному звільненню 18.01.2019 року, тобто за листопад та грудень 2018 року становить 1 092,33 грн. (45 903,10 : 42 роб.дні = 1 092,93 грн.), а 124 дні - кількість робочих днів за час вимушеного прогулу за період з 21 січня 2019 року(заявлений позивачем) до дня поновлення на роботі 19.07.2019 року, тому загальна сума середнього заробітку за цей період становить 135 523,32 грн. (1 092,93х124= 135 523,32 грн.), та з даної суми вираховано присуджену рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 та сплачену відповідачем частину середнього заробітку у розмірі 21 983,96 грн. (135 523,32 грн. - 21 983,96 грн. = 113 539,36 грн).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 826/22868/15 роз`яснив, що передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах. Тому, дія статті 625 ЦК України, якою передбачено цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання на трудові правовідносини не поширюється.

Таким чином, вимоги позивача по стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки дія статті 625 ЦК України передбачена за невиконання грошового зобов`язання та на трудові відносини не поширюється.

Разом з ти, суд не убачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку, яка згідно змісту позовної заяви передбачена Колективним договором підприємства відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутній Колективний договір, позивачем не наведено розрахунку та суми такої компенсації, тому суд позбавлено можливості надати оцінку порушеного права позивача в цій частині вимог.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 36, 40, 47, 94, 116, 117, 233 Кодексу законів про працю України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку - задовольнити частково.

Стягнути з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» ( м. Київ, вул. Кудрявська, 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 113 539,36 грн. та судовий збір у розмірі 1 135,40 грн., а всього на загальну суму 114 674 (сто чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 76 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган