Ухвала

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 639/1241/19

провадження № 61-22200ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дії неправомірною та зобов`язання відновити порушені права,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») про визнання дії щодо розгляду його скарги від 06 лютого 2019 року неправомірною та зобов`язання відповідача поновити порушене право з розгляду цієї скарги.

Позов обґрунтовано тим, що 08 жовтня 2018 року Московський районний суд м. Харкова постановив ухвалу, якою задовольнив скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. 19 жовтня 2018 року копія ухвали вручена уповноваженій особі Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області відповідно до повідомлення про вручення, але на ньому був відсутній підпис про отримання кореспонденції. 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрпошта» зі скаргою, в якій просив провести колегіальну перевірку цього факту за його участю та надати письмову відповідь. 14 лютого 2019 року відповідач АТ «Укрпошта» відмовив у наданні інформації, на думку ОСОБА_1 , з надуманих причин. З огляду на викладене, просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача поновити його порушене право.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» задоволені частково. Визнано неправомірними дії АТ «Укрпошта» щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 06 лютого 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу директора філії Харківська дирекція АТ «Укрпошта» - Гуляна В. Г. залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

АТ «Укрпошта» у грудні 2019 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання неправомірною дії АТ «Укрпошта» при розгляді скарги позивача,зобов`язання поновити порушене право з розгляду цієї скарги.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дії неправомірною та зобов`язання відновити порушені права відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков