Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 572/2528/18

провадження № 61-49050ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Національної ради України з питань телебачення і радіомовленняна ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: Управління захисту споживачів у Рівненській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Кабінет Міністрів України, товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа сервіз Україна», про визнання права на отримання інформації через аналогове телевізійне мовлення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн), треті особи: Управління захисту споживачів у Рівненській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Кабінет Міністрів України, товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа сервіз Україна», про визнання права на отримання інформації через аналогове телевізійне мовлення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Відкрито провадження у вказаній справі.

Не погодившись із указаною ухвалою суду Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення звернулася до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки позови до юридичних осіб пред'являються за їхнім місцезнаходженням.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення залишено без задоволення.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року залишено без змін.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати, справу передати для розгляду до суду першої інстанції за підсудністю.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності судових рішень.

Частиною другою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина 5 статті 28 ЦПК України).

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що відповідачами порушено її право на отримання інформації через аналогове телевізійне мовлення, яке полягає у протиправній діяльності відповідачів, зокрема, у переоформленні ліцензій телеканалів на виключне транслювання цифрового мовлення та технічним і фактичним вимкненням аналового телемовлення Концерном.

Апеляційний суд вірно виходив з того, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення є наглядовим та регуляторним державним органом влади в галузі телерадіомовлення згідно частини першої статті 1, статей 13,15, частини першої статті 22 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» та частини четвертої статті 7 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Проте, позов поданий не лише до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, а й до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, який є державним оператором телерадіомовлення, радіорелейного й супутникового зв'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про телекомунікації» споживачем телекомунікаційних послуг (споживач) є юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; суб'єктами ринку телекомунікацій є оператори, провайдери телекомунікацій, споживачі телекомунікаційних послуг, виробники та/або постачальники технічних засобів телекомунікацій.

Таким чином Концерн є надавачем відповідних послуг, а ОСОБА_4 є споживачем загальнодоступних телекомунікаційних послуг, які необхідні для задоволення власних потреб.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз'яснено, що споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відповідно до роз'яснення, яке надано судам у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

У позовній заяві ОСОБА_4 посилається на порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів», що стало підставою для перевірки судом першої інстанції дотримання правил пред'явлення позову за загальною чи альтернативною підсудністю.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі та її підсудність Сарненському районному суду Рівненської області, що узгоджується з нормами ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що дана справа не підсудна Сарненському районному суду Рівненської області є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні заявником норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновком суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: Управління захисту споживачів у Рівненській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Кабінет Міністрів України, товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа сервіз Україна», про визнання права на отримання інформації через аналогове телевізійне мовлення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк