Справа № 482/2039/18
Номер провадження 2/482/202/2019
06 лютого 2019 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання - Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1, діючи через свого представника - адвоката ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання її особою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є він.
На обґрунтування позову вказав, що відповідач, яка є його донькою, має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, проте, з 2013 року, тобто, понад один рік, в цьому будинку не проживає та ним не користується.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подав заяву, якою позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив про їх задоволення, просив розглядати справу в їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання, призначене на 06.02.2019 р., як і в попереднє призначене судове засідання, відповідач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст.. 28, ст. 128 ЦПК України, що підтверджено поштовими зворотніми рекомендованими повідомленнями з особистим підписом відповідача про отримання судових викликів, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст..ст. 28, 128 ЦПК України, позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи.
Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.05.2009 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22753873.
Довідкою вих.. № 394/03-04 від 10.10.2018 р. Гур'ївської сільської ради підтверджено, що по АДРЕСА_1 на реєстраційному обліку перебуває відповідач по справі ОСОБА_2, проте, з 2013 року за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до акту обстеження по факту проживання, складеного комісією у складі депутата Гур'ївської сільської ради від 10.10.2018 року в присутності власника домоволодіння ОСОБА_1, сусідів - мешканців с. Гур'ївка, донька ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2, дійсно зареєстрована разом з іншими членами сім'ї позивача за адресою: АДРЕСА_1 але фактично не проживає в ньому з 2013 року.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідач у спірному житловому будинку не проживає понад один рік, на протязі шести років з 2013 року, забрала свої речі, виїхавши з будинку, припинивши користування та проживання у належному позивачу будинку, не знявшись з реєстраційного обліку.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2013 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим.
Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, вона є особою, що втратила право користування цим будинком.
Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, особою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1, 1974 р.н., РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 - судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий