печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року суддя Печерського районного суду м.Києва Ільєва Т.Г., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №757/51186/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі РФ «Південно-Західна залізниця» про визнання незаконними підстав для звільнення,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. цього ж дня, для вирішення питання про відкриття провадження.

24.10.2019 ухвалою суду було відкрито провадження у справі.

В рамках справи було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити шляхом призупинення на час провадження справи дії наказу №415-Н від 09.08.2019 р. з забороною відповідачу та іншим посадовим особам АТ «Укрзалізниця» вчиняти певні дії, щодо звільнення позивача, оскільки дія даного наказу порушує права позивача.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з`ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його трудові права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

Як вже зазначалось вище, позивач обґрунтовує свою заяву, тим, що не забезпечення вказаного позову, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав та інтересів.

Однак, жодних належних та допустимим доказів, які б надали можливість вважати, що незабезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, з урахуванням обставин справи та пред`явлених вимог із посиланням на підстави позову, унеможливить виконання майбутнього рішення у даній справі, суду надано не було.

Натомість, як встановлено ч.ч.1, 5 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, оскільки положеннями чинного законодавства імперативно встановлено обов`язок роботодавця поновити незаконного звільненого працівника з займаної ним посади, навіть у випадку зайняття її іншою особою, невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не вплине на ймовірне порушення його трудових прав як під час розгляду справи в суді, так і у разі можливого задоволення позову.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що заходи забезпечення позову застосовуються лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що їх невжиття може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, чого, в даному випадку, встановлено не було, заява позивача про забезпечення позову даній справі, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №757/51186/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі РФ «Південно-Західна залізниця» про визнання незаконними підстав для звільнення - відмовити.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.Г. Ільєва