Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 635/6404/16-ц

провадження № 61-31446св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Липецька сільська рада Харківського району Харківської області, приватна організація дитячий оздоровчий табір-база відпочинку «Дубрава», товариство з обмеженою відповідальністю «Лісова ягода плюс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лісова ягода плюс» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року у складі судді Березовської І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Кружиліної О. А., Кіся П. В. та касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лісова ягода плюс» на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Кружиліної О. А., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, приватної організації дитячий оздоровчий табір-база відпочинку «Дубрава» (далі - ПО ДОТ-БВ «Дубрава»), товариства з обмеженою відповідальністю «Лісова ягода плюс» (далі - ТОВ «Лісова ягода плюс») про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що комплекс ДОТ-БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С. Д. за № 7580 та зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 20 жовтня 2008 року. Цей договір є чинним, дійсним, ніким не оскаржувався та не визнаний судом недійсними, нікчемним або розірваним. Свого права на майно, визначене у договорі, вона нікому не переуступала та не передавала.

17 серпня 2016 року при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 29 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, що знаходиться у провадженні слідчого Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - Харківський ВП ГУ НП в Харківській області), їй стало відомо про існування рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 , яким право приватної власності на комплекс ДОТ-БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було переоформлено на ПО ДОТ-БВ «Дубрава» та видано свідоцтво про право власності від 26 грудня 2011 рокуСАЕ № НОМЕР_1 на зазначене нерухоме майно.

Вважала, що рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 » прийняте з порушенням законодавства, передумовою чого став факт підробки її підпису, як власника майна у заяві про передачу комплексу ДОТ - БВ «Дубрава» у власність ПО ДОТ - БВ «ДУБРАВА» від 03 листопада 2011 року.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 26 грудня 2011 року САЕ № НОМЕР_1 на майно, а саме - комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою:, АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на указаний комплекс відповідно до договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С. Д. за № 7580 та зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 20 жовтня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VІ скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії САЕ № НОМЕР_1 від 26 грудня 2011 року на комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане на підставі рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VІ скликання від 22 грудня 2011 року ДОТ - БВ «Дубрава» (). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не складала та не підписувала заяву від 03 листопада 2011 року про передачу нерухомого майна - комплексу ДОТ - БВ «Дубрава» у власність ДОТ - БВ «Дубрава» як внесок засновника до статутного фонду вказаного підприємства. На момент прийняття рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 » зазначене нерухоме майно знаходилось у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2008 року. Право на нерухоме майно ОСОБА_1 нікому не передавала, у зв`язку з чим були відсутні підстави для переоформлення права приватної власності на указаний комплекс. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. З огляду на те, що право власності на зазначене майно набуте позивачем правомірно на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочину - договору купівлі-продажу, судом скасовується свідоцтво про право власності від 26 грудня 2011 року САЕ № НОМЕР_1 на нерухоме майно - комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», тобто документ на підставі якого проведено державну реєстрацію прав за ПО ДОТ - БВ «Дубрава», зазначене є підставою для поновлення права власності позивача на спірне майно, а тому окреме застереження про визнання права власності за ОСОБА_1 у такому випадку не є необхідним.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Лісова ягода плюс» відхилено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо того, що на момент прийняття рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 » зазначене нерухоме майно знаходилось у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2008 року, право на нерухоме майно ОСОБА_1 нікому не передавала, у зв`язку з чим були відсутні підстави для переоформлення права приватної власності на указаний комплекс, є законними та обґрунтованими.

У суді апеляційної інстанції ТОВ «Лісова ягода плюс» заявило клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви зазначало, що спір у справі повинен розглядатись в порядку господарського судочинства відповідно до ГПК України, в частині оскарження позивачем факту внесення до статутного фонду ДОТ - БВ «Дубрава» спірного майна, та в порядку адміністративного судочинства відповідно до КАС України в частині оскарження рішення Липецької сільської ради Харківського району Харківської області.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «Лісова ягода плюс» про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа стосується захисту порушених прав ОСОБА_1 , що виникли у останньої з цивільних правовідносин, і за суб`єктивним складом цього спору (позивач фізична особа) такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З позовними вимогами щодо оспорювання рішень органів управління юридичної особи або пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи позивач не зверталась.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Лісова ягода плюс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження у справі та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження у справі є незаконною та необґрунтованою. У порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб`єктів господарювання, які не е господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов`язаних з діяльністю інших суб`єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув. Указаний спір повинен розглядатись у порядку господарського провадження відповідно до ГПК України в частині оскарження позивачем факту внесення до статутного фонду ДОТ-БВ «Дубрава» спірного майна та в порядку адміністративного провадження відповідно до КАС України в частині оскарження рішення Липецької сільської ради Харківського району Харківської області.

У касаційній скарзі, поданій у жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Лісова ягода плюс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Зазначало про те, що судами попередніх інстанцій було порушено процесуальні вимоги щодо підвідомчості спорів, що виникають з корпоративних правовідносин, у результаті чого у порядку цивільного судочинства було розглянуто спір, який повинен розглядатися господарським судом.Судами першої та апеляційної інстанцій було порушено процесуальні норми, які встановлюють рівність прав та змагальність сторін у судовому процесі, що призвело до неповного встановлення фактичних обставин у справі та ухвалення незаконного судового рішення. Крім того, судом першої інстанції в основу спірного судового рішення було покладено припущення про недійсність нотаріальної заяви ОСОБА_1 від 03 листопада 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С. Д., зареєстрованій у реєстрі за № 2675, чим було порушено частину четверту статті 60 ЦПК України 2004 року та норми матеріального права, а саме: статтю 27, статтю 50 Закону України «Про нотаріат» та глави 14 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України законодавства України про нотаріат, які встановлюють порядок оскарження нотаріальних дій чи актів. Судом першої інстанції в основу оскаржуваного судового рішення було покладено висновки почеркознавчої експертизи, яка є неналежним та недопустимим доказом у цій цивільній справі, оскільки він був замовлений та отриманий позивачем у порушення процесуального порядку призначення судової експертизи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Харківського районного суду Харківської області зазначену цивільну справу. Зупинено виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року клопотання ТОВ «Лісова ягода плюс» про зупинення дії рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року задоволено. Зупинено дію рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, приватної організації дитячий оздоровчий табір - база відпочинку «Дубрава», ТОВ «Лісова ягода плюс» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності призначено до розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У серпні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, у якій посилалась на те, що доводи касаційної скарги ТОВ «Лісова ягода плюс» про те, що указаний спір мав розглядати адміністративний суд є безпідставними, оскільки ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року у справі № 635/6232/16-а їй було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позовна заява про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та не може бути предметом розгляду у порядку, визначеному КАС України. Їй було роз`яснено, що такі позовні вимоги необхідно розглядати у порядку, визначеному чинним ЦПК України. У зв`язку з чим просила касаційну скаргу ТОВ «Лісова ягода плюс» залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: спального корпусу № 1 літ. «Б-4», спального корпусу № 2 літ. «Б-4», клубу-їдальні літ. «Г-2», госпблоку літ. «И-1», складу літ. «Ж-1», котельні літ. «З-1», КНС літ. «Д-1», сміттєзбірника літ. «Е-1», овочесховища літ. «М», натяжних навісів літ. «Н,О», вбиральні літ. «П», складу ПММ літ. «Р», вбиральні літ. «С», льоху літ. «Т», арт. свердловини літ. «К, К9», водонапірної башти літ. «К1», танцмайданчика літ. «К10», резервуарів пожежних «К2, К3, К4», сходів літ. «К5, К6», спостережної вишки літ. «У» належав Харківській обласній профспілковій організації працівників агропромислового комплексу України (ідентифікаційний код 05425945) на праві колективної власності на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 22 жовтня 2002 року на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 22 жовтня 2002 року № 372.

Право власності Харківської обласної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу України на комплекс було зареєстроване комунальним підприємством « Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 11 січня 2007 року, витяг про реєстрацію права власності № 13192277, реєстраційний № 17351487, номер запису 107 в книзі 1.

19 січня 2007 року між Харківською обласною профспілковою організацією працівників агропромислового комплексу України (ідентифікаційний код 05425945) в особі голови обкому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - указаного комплексу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л. М. за реєстровим № 17.

26 січня 2007 року на підставі зазначеного договору комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права власності ОСОБА_4 на комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

15 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - комплексу ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: спального корпусу № 1 літ. «Б-4», спального корпусу № 2 літ. «Б-4», клубу-їдальні літ. «Г-2», госпблоку літ. «И-1», складу літ. «Ж-1», котельні літ. «З-1», КНС літ. «Д-1», сміттєзбірника літ. «Е-1», овочесховища літ. «М», натяжних навісів літ. «Н,О», вбиральні літ. «П», складу ПММ літ. «Р», вбиральні літ. «С», льоху літ. «Т», арт.свердловини літ. «К,К9», водонапірної башти літ. «К1», танцмайданчика літ. «К10», резервуарів пожежних «К2, К3, К4», сходів літ. «К5, К6», спостережної вишки літ. «У», посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С. Д. за реєстровим № 7580.

20 жовтня 2008 року на підставі зазначеного договору комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права приватної власності ОСОБА_1 на комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року № 6/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 року за № 66/7387, на підставі рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 переоформлено право приватної власності на комплекс ДОТ - БВ «Дубрава» в цілому на ім`я ПО ДОТ - БВ «Дубрава».

26 грудня 2011 року Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області ПО ДОТ - БВ «Дубрава» було видано свідоцтво САЕ № НОМЕР_1 про право власності на нерухоме на майно, а саме - комплекс ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із: спального корпусу № 1 літ. «Б-4», спального корпусу № 2 літ. «Б-4», клубу-їдальні літ. «Г-2», госпблоку літ. «И-1», складу літ. «Ж-1», котельні літ. «З-1», КНС літ. «Д-1», сміттєзбірника літ. «Е-1», овочесховища літ. «М», натяжних навісів літ. «Н, О», вбиральні літ. «П», складу ПММ літ. «Р», вбиральні літ. «С», льоху літ. «Т», арт. свердловини літ. «К, К9», водонапірної башти літ. «К1», танцмайданчика літ. «К10», резервуарів пожежних «К2, К3, К4», сходів літ. «К5, К6», спостережної вишки літ. «У».

Зазначене рішення від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 » було прийняте Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області на підставі заяви ОСОБА_1 , посвідченої 03 листопада 2011 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Клопотовим С. Д. за реєстровим № 2675, згідно якої остання у зв`язку із внесенням до статутного фонду ПО ДОТ - БВ «Дубрава» належного їй на праві приватної власності нерухомого майна - комплексу ДОТ - БВ «Дубрава», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , просила зареєструвати право власності на вищевказане нерухоме майно та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та усю необхідну технічну документацію на ім`я ДОТ - БВ «Дубрава».

У подальшому право власності на комплекс ДОТ - БВ «Дубрава» було оформлено ТОВ «Лісова ягода плюс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15 серпня 2016 року б/н та протоколу загальних зборів ТОВ «Лісова ягода плюс» б/н від 15 серпня 2016 року.

Разом з тим, відповідно до реєстраційної картки форма 3, рішення власника від 28 листопада 2011 року, заяви від імені ОСОБА_1 від 29 листопада 2011року, змін до статуту від 29 листопада 2011 року станом на 22 грудня 2011 року - момент передачі нерухомого майна у власність ПО ДОТ - БВ «Дубрава», у зв`язку з чим внесок до статутного фонду підприємства робити не могла.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 29, виконаного Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки і судових експертиз СБУ в УСБУ в Харківській області, підписи в заяві від імені ОСОБА_1 від 03 листопада 2011 року на офіційному бланку ВРО № 210958, зареєстрованій в реєстрі приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Клопотовим С. Д. за № 2675, в рішенні б/н власника ДОТ - БВ «Дубрава» Харченка В. І. від 20 вересня 2011 року, в заяві ОСОБА_1 від 29 листопада 2010 року на офіційному бланку ВРО № 40728, зареєстрованій в реєстрі приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Клопотовим С. В. за № 2889, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги ТОВ «Лісова ягода плюс» задоволенню не підлягають.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

За пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не складала та не підписувала заяву від 03 листопада 2011 року про передачу нерухомого майна - комплексу ДОТ - БВ «Дубрава» у власність ДОТ - БВ «Дубрава» як внесок засновника до статутного фонду вказаного підприємства. На момент прийняття рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 » зазначене нерухоме майно знаходилось у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2008 року. Право на нерухоме майно ОСОБА_1 нікому не передавала, у зв`язку з чим були відсутні підстави для переоформлення права приватної власності на указаний комплекс.

Посилання касаційної скарги на те, що 28 листопада 2011 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 корпоративні права юридичної особи ДОТ - БВ «Дубрава», висновків суду не спростовують. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що в період з 15 жовтня 2008 року по 22 грудня 2011 року ОСОБА_1 вживались дії щодо внесення спірного нерухомого майна до статутного фонду ДОТ - БВ «Дубрава», спірне нерухоме майно відображалось на самостійному балансі підприємства та становило його основні фонди. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 29 від 11 серпня 2016 року, проведеного експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки і судових експертиз СБУ в УСБУ в Харківській області, підпис в заяві від імені ОСОБА_1 від 03 листопада 2011 року на офіційному бланку ВРО № 210958, зареєстрованій в реєстрі приватним нотаріусом ХРНО Клопотовим С. Д. за № 2675 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Таким чином, в обґрунтування доводів касаційної скарги не надано належних доказів щодо передачі спірного майна ДОТ - БВ «Дубрава».

Доводи касаційної скарги про те, що суд не може брати до уваги як доказ висновок почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, є помилковим. В обґрунтування доводів касаційної скарги заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження одержання висновку експертизи з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України 2004 року у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Абзацом 3 пункту 15 цієї постанови роз`яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Положеннями статей 1, 41, 12 ГПК України 2004 року визначено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України 2004 року, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за участі у спорі суб`єкта господарювання; наявності між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно зі статтею 1 ГПК України 2004 року підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України 2004 року господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Згідно з пунктом 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин», до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін, зокрема, спори про визнання недійсними рішень органів управління юридичної особи за позовом особи, яка не є учасником (акціонером, членом, засновником), у тому числі таким, що вибув, у разі оспорювання рішень органів управління юридичної особи, прийнятих після його вибуття.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України 2004 року завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦПК України 2004 року у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до нової редакції частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту його приватних інтересів.

Ураховуючи, що Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїх постановах висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, підстав для передачі справи до Великої Палати Верховного Суду не вбачається, оскільки така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах: від 22 серпня 2018року у справі № 539/3192/16-ц (провадження № 14-277цс18), від 20 листопада 2019 року у справі № 526/138/17 (провадження № 14-484цс19).

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Лісова ягода плюс» про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що справа стосується захисту порушених прав ОСОБА_1 , що виникли у останньої з цивільних правовідносин, і за суб`єктивним складом цього спору (позивач фізична особа) такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З позовними вимогами щодо оспорювання рішень органів управління юридичної особи або пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи позивач не зверталась.

Крім того, у серпні 2016 році ОСОБА_1 зверталась до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, третя особа - ДОТ - БВ «Дубрава», про визнання незаконним та скасування у повному обсязі рішення XVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по АДРЕСА_1 , а також про визнання незаконним та скасування свідоцтва, що посвідчує право власності ДОТ - БВ «Дубрава» на майно - ДОТ - БВ «Дубрава».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2017 року ОСОБА_1 у відкритті провадження за адміністративним позовом було відмовлено. При постановленні ухвали суддею Харківського районного суду Харківської області встановлено, що у позивача виник спір про право власності, а тому позовні вимоги позивача мають цивільно-правовий характер, оскільки

виникають з його особистих майнових прав, тому цей спір необхідно розглядати у порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Щодо поновлення виконання судових рішень

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року зупинено дію рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, його дію необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Лісова ягода плюс» залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року, ухвала Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2017 року про відмову у закритті провадження у справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович