УХВАЛА

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 524/7302/18

провадження № 61-21811ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління», треті особи: директор Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюх Олександр Миколайович, керівник проектів Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Тарасенко Андрій Олегович про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року в частині визнання незаконним і скасування наказу №313 від 12 червня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», винесений директором Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом Олександром Миколайовичем; визнання незаконним і скасування наказу №473 від 14 серпня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інженера з комплектації устаткування і матеріалів (за розширеним колом виконанням обов`язків за вакантною посадою інженера з безпеки руху) ОСОБА_1 », винесений директором Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом Олександром Миколайовичем; визнання незаконним і скасування наказу № 488 від 21 серпня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інженера з комплектації устаткування та матеріалів ОСОБА_1 », винесений директором Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом Олександром Миколайовичем;визнання незаконним і скасування наказу № 582 від 24 вересня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інженера з комплектації устаткування та матеріалів ОСОБА_1 », винесений директором Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом Олександром Миколайовичем; визнання незаконним і скасування наказу № 92-к від 26 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з комплектації устаткування й матеріалів Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління», винесений директором Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом Олександром Миколайовичем; поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді інженера з комплектації устаткування й матеріалів Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління»; стягнення з Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення з Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» судового збору у вище вказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме : не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до змісту матеріалів касаційної скарги та рішень ухвалених у даній справі позивачем окрім позовної вимоги про поновлення на роботі заявлялись також вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 85 369,43 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Указаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18). Також такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 01 січня 2018 року прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762 грн.

Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить (704,80 грн *5) + 853,70 грн) * 200% = 8 755,40 грн.

Таким чином ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 8 755,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО-899998,номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA7026007, рахунок отримувача - 6007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

На підтвердження сплати судового збору ОСОБА_1 необхідно надати до суду відповідний документ, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління», треті особи: директор Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюх Олександр Миколайович, керівник проектів Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» Тарасенко Андрій Олегович про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 21 січня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко