Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3762/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Рішко Г.І.,

секретар судового засідання -Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті заповідального розпорядження не залишила. Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,67 га, що розташована на території Неветленфолівської сільської ради, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗК №000141. Спадкування в даній справі здійснюється за законом. Спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 прийняв позивач ОСОБА_1 , поскільки на час смерті постійно проживав із спадкодавцем за місцем її проживання. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає. Позивач звернувся до нотаріуса з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що позивачем не було надано оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗК №000141, а було надано лише його копію.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, однак подав до суду нотаріально посвідчену письмову заяву від 13.12.2019 року, про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, однак до суду подали нотаріально посвідчені письмові заяви від 13.12.2019 року, про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого до них позову визнають повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача - ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті заповідального розпорядження не залишила.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,67 га, що розташована на території Неветленфолівської сільської ради, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗК №000141.

Спадкування в даній справі здійснюється за законом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , прийняв позивач ОСОБА_1 , оскільки на час смерті постійно проживав із спадкодавцем за місцем її проживання, що також додатково підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання позивача у його внутрішньому паспорті громадянина України.

Спадкоємці першої черги до майна після смерті спадкодавця ОСОБА_4 :

- чоловік баби позивача, а позивачу дідо - ОСОБА_5 , помер раніше баби позивача, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- рідний син баби позивача, а позивачу батько - ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер;

- рідна донька баби позивача, а позивачу тітка - відповідачка ОСОБА_2 , спадщину за померлою своєю матір`ю - ОСОБА_4 , не прийняла, не заперечує проти прийняття позивачем ОСОБА_1 , такою в цілому.

Рідна онука баби позивача, а позивачу рідна сестра - відповідачка ОСОБА_3 , спадщину не прийняла, не заперечує проти прийняття позивачем ОСОБА_1 такої в цілому.

Позивач спадщину, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, прийнято оскільки він постійно проживав разом із своєю бабою ОСОБА_4 у спадковому житловому будинку, що також підтверджується рішенням Виноградівського районного суду від 09.09.2019 року по справі за №299/2466/19.

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Згідно ст.ст.1216 - 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Однак нотаріусом позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що ним не було надано оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗК №000141, а було надано лише його копію.

У зв`язку із втратою оригіналу вказаного свідоцтва, позивач подав відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» від 23.11.2019 року.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , РНОК НОМЕР_1 , право власності в цілому на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,67 га, що розташована на території Дяківської сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗК №000141, який належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Неветленфолу Виноградівського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко