Єдиний унікальний номер 235/1235/19 Номер провадження 22-ц/804/2162/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача адвоката Очеретько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 в режимі відеоконференції цивільну справу № 235/1235/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року (суддя першої інстанції Назаренко Г.В.), -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 року по 18 грудня 2016 року. За час шлюбу вони набули спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 . На час подання позову в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області розглядалася справа за позовом ОСОБА_2 до неї про усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою. За аналогічним позовом вже перебувала справа в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області. Рішенням від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач вважає, що з метою неправомірного впливу відповідач ОСОБА_2 розповсюдив відносно неї недостовірну інформацію, яка принижує її честь і гідність. Так в заяві на ім`я Покровського міського голови ОСОБА_2 у стверджувальній формі виклав недостовірну інформацію, а саме, що вона вимагає від батьків учнів раніше замовлені подарунки - золоті прикраси та інше, перебуває на обліку у психіатра, має інтимні стосунки з чоловіками матерів учнів та потім робить аборти, лікується від венеричних захворювань, допустила антисанітарію в класі, ходить з перегаром у навчальний заклад і дихає на дітей.

Позивач вважає, що інформація, яка розповсюджена відповідачем, є недостовірною. Вона ніколи не вимагала від батьків учнів раніше замовлені подарунки, не допускала антисанітарію в класі та не ходила з перегаром у навчальному закладі, та не дихала на дітей.

Вказану обставину підтвердила характеристикою, виданою директором ЗОШ 1-111 ступенів № 12 Покровської міської ради ОСОБА_3 , згідно якої вона характеризується позитивно, дотримується педагогічної етики, користується повагою колег, батьків, учнів, відповідає займаній посаді та кваліфікаційній категорії, має належну професійну компетентність, приймає активну участь у житті школи; відповіддю директора ЗОШ 1-111 ступенів № 12 Покровської міської ради ОСОБА_3 на запит начальника відділу освіти Покровської міської ради Донецької області ОСОБА_7, згідно якої позивач не має жодного дисциплінарного стягнення та порушення трудової дисципліни, вчасно проходить медичний огляд згідно норм діючого законодавства, жодного разу не було зафіксовано факту її перебування на робочому місці у нетверезому стані або приймання неправомірної вигоди від батьків дітей, її робоче місце, а саме кабінет початкових класів № 11, знаходиться у стані, який відповідає Державним санітарним правилам і нормам.

Зазначала, що вона ніколи в своєму житті не перебувала і не перебуває на обліку у психіатра та не лікувалась від венеричних захворювань, так як не хворіла на такі захворювання, що підтверджується її медичною картою, яка знаходиться за місцем її роботи, довідкою, наданою лікарем-психіатром, та іншими її медичними документами.

Також посилається на те, що її медичними документами підтверджується той факт, що вона ніколи у своєму житті не робила абортів. Твердження відповідача про те, що вона має інтимні стосунки з чоловіками матерів її учнів та потім робить аборти взагалі є втручанням в її особисте життя, яке гарантується та охороняється Конституцією України.

На підставі наведеного позивачка просила визнати недостовірною та такою, що порушує її честь і гідність інформацію, висловлену відповідачем у заяві на ім`я Покровського міського голови Донецької області від 15 січня 2019 року, а саме, що вона, ОСОБА_1 , вимагає від батьків вчителів раніше замовлені подарунки (золоті прикраси та інше), перебуває на обліку у психіатра, має інтимні стосунки з чоловіками матерів учнів та робить аборти, лікується від венеричних захворювань, допустила антисанітарію у класі, ходить з перегаром у навчальний заклад та дихає на дітей.

13 червня 2019 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь і гідність ОСОБА_1 інформацію, висловлену ОСОБА_2 у заяві на ім`я Покровського міського голови Донецької області ОСОБА_4 від 15 січня 2019 року, а саме, що ОСОБА_1 вимагає від батьків вчителів раніше замовлені подарунки (золоті прикраси та інше), перебуває на обліку у психіатра, має інтимні стосунки з чоловіками матерів учнів та робить аборти, лікується від венеричних захворювань, допустила антисанітарію у класі, ходить з перегаром у навчальний заклад та дихає на дітей. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом не застосовано п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Не застосувавши вказану норму при вирішенні спору, суд послався на те, що «форма звернення не містить в собі прохання перевірити інформацію, яка в ній викладена, а носить ствердний характер. Заявник в своєму зверненні задається питанням, чи спроможна позивач «з психічними розладами» вчити дітей». Вказує, що у наведеній Постанові Пленуму Верховного Суду України не зазначається, що звернення до компетентного органу має містити в собі прохання перевірити інформацію і взагалі не визначена форма такого звернення. Його звернення до міського голови розглядалося компетентним органом, і лише в результаті цього розгляду факт його звернення до міського голови та зміст цього звернення став відомим позивачу. Підкреслює, що він не уповноважував ні міського голову, ні міський відділ освіти доводити зміст цього звернення до відома позивача, а бажав лише перевірки викладених у зверненні обставин, та відповіді на його звернення. Наголошує, що своїм зверненням до міського голови він реалізував своє право на звернення до посадової особи, що само по собі не є правопорушенням і не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, а саме ст.ст. 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 275, 276, 277 ЦК України, відповідач просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про захист честі та гідності.

Позивач ОСОБА_1 надала письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначила, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку що у відповідача для звернення до вказаних органів не було жодних підстав і воно було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а особистою помстою із за судових спорів, які перебувають у суді. Тому на думку позивача, посилання на п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи…» не може бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судові повістки - повідомлення про розгляд справи 21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 отримали 10 серпня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 87, 88).

Відповідачем ОСОБА_2 до апеляційного суду надано заяву, в якій від просить розглядати справу у його відсутність. Зазначає, що підтримує доводи апеляційної скарги у повному обсязі (а.с. 96).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Очеретько О.В., який проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що мав місце факт поширення відповідачем недостовірної інформації відносно позивача в скарзі на ім`я Покровського міського голови від 15 січня 2019 року. При цьому суд не погодився з позицією відповідача про те, що його звернення до Покровського міського голови необхідно розцінювати як заяву про перевірку інформації відносно ОСОБА_1 для надання йому відповіді, тобто реалізацію його конституційного права на звернення до компетентних осіб, оскільки форма звернення не містить в собі прохання перевірити інформацію, яка в ній викладена, а носить ствердний характер.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлені та вбачаються з матеріалів справи такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 року по 20 грудня 2016 року (а.с.22, 23).

15 січня 2019 року за вх. № Ш-012-11 ОСОБА_2 звернувся до Покровського міського голови ОСОБА_4 зі скаргою на свою колишню дружину ОСОБА_1 , в якій виклав інформацію, наведену позивачем у позовній заяві.

Заявник зазначав, що з приводу наведеного він звертався до директора, на що отримав відповідь про те, що їй (директору) все одно. Просив відповісти йому письмово чи може людина з психічними розладами вчити дітей (а.с.9).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визнати недостовірною та такою, що порушує її честь, гідність інформацію висловлену відповідачем у заяві на ім`я Порковського міського голови Донецької області.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про інформацію" визначено, що реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 12 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Оскаржуване судове рішення в частині встановлення обставин та висновків про задоволення позовних вимог про визнання недостовірною інформацію, яку висловив ОСОБА_2 про позивача, відповідає нормам матеріального права.

Суд першої інстанції у відповідності статей 263-265 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно характеристики діяльності вчителя початкової школи ЗОШ 1-111 ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області ОСОБА_1 вона має повну педагогічну освіту за спеціальністю «Початкове навчання» та працює за отриманим фахом у ЗОШ 1-111 ступенів № 12 з 16.2.1999р., педагогічний стаж 28 років.

Атестаційною комісією ЗОШ 1-111 ступенів № 12 від 21 березня 2014 року прийнято рішення про відповідність ОСОБА_1 займаній посаді та раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст першої кваліфікаційної категорії».

У 2017 році ОСОБА_1 підвищила кваліфікацію у Донецькому обласному інституті післядипломної педагогічної освіти за денною формою навчання для категорії вчителів початкових класів за темою «Сучасний урок у початкових класах». У 2018 році на сайті Міністерства освіти успішно пройшла «Онлайн-курси вчителів початкових класів». За підтримки Unicef пройшла курси «Вчимося жити разом», має відповідний сертифікат.

ОСОБА_1 має медичну картку, яка дозволяє вчителю займатися педагогічною діяльністю за станом здоров`я від 18 травня 2018 року.

ОСОБА_1 володіє сучасними формами, методами організаціями навчально-виховного процесу, має належну професійну компетентність. Забезпечує ефективне засвоєння учнями програмного матеріалу, створює сприятливі умови для розвитку пізнавальних і творчих можливостей учнів. Під час набору учнів до 1 класу школи батьки заздалегідь записуються саме до класу ОСОБА_1 .

Активно виступає на засіданнях міського методичного об`єднання з доповідями про навчання та виховання молодших школярів, проводить відкриті уроки для вчителів школи та міста, у 2017 році працювала у творчій групі вчителів міста щодо створення збірки «Інтегровані уроки», бере участь у проведенні педрад, була членом журі 11 (міського) етапу Всеукраїнського конкурсу ім. Петра Яцика та Міської олімпіади для учнів початкових класів. Її учні - активні учасники творчих конкурсів різних рівнів. Дотримується педагогічної етики, користується повагою колег, батьків, учнів (а.с.10).

Згідно інформації директора ЗОШ 1-111 ступенів № 12 на ім`я начальника відділу освіти Покровської міської ради Донецької області від 11 лютого 2019р. № 42, за час роботи в ЗОШ № 12 ОСОБА_1 не має жодного дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни.

У 2018 році ОСОБА_1 вчасно пройшла медичний огляд (18 травня 2018р.), про що свідчить її особиста медична книжка.

Факти про те, що ОСОБА_1 приходить на робоче місце у нетверезому стані або приймає неправомірну вигоду від батьків дітей, не встановлювались та не зафіксовані жодними документами.

Робоче місце позивачки, а саме кабінет початкових класів № 11, знаходиться у стані, який відповідає Державним санітарним правилам і нормам влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затвердженими постановою Головного державного санітарного лікаря України 14.08.2001р. № 63, погодженими листом Міністерства освіти і науки України 05.06.2001 № 1/12-1459.

Директор ЗОШ № 12 також повідомила, що мала спілкування із ОСОБА_2 та його теперішньою дружиною, які звернулись із особистим проханням вплинути на ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення та вселення їх до спірної квартири, але їм була надана відповідь, що ці питання вирішують компетентні установи та в посадові обов`язки директора школи вирішення таких питань не входить (а.с.14, 15).

Аналогічну інформацію містять в собі й письмові роз`яснення директора ЗОШ № 12 на ім`я начальника відділу освіти Покровської міської ради (а.с.21).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаними доказами підтверджується недостовірність інформації, яка міститься в скарзі ОСОБА_2 на ім`я Покровського міського голови від 15 січня 2019 року.

Згідно записів з медичної карти огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я вбачається, що ОСОБА_1 за станом здоров`я придатна працювати вчителем початкових класів (запис від 18 травня 2018 року) (а.с.11).

Відповідно записів в особистій медичній книжки ОСОБА_1 від 18 травня 2018 року вбачається, що протипоказання для виконання обов`язків вчителя відсутні (а.с.12).

Згідно довідки поліклініки Покровської ЦРЛ від 19 лютого 2019 року у ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-дерматолога не виявлено активних проявів шкіряних захворювань (а.с.13).

Згідно довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області від 18 лютого 2019р. ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта, за останні п`ять років за медичною допомогою не зверталась (а.с.13).

Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 психіатричних протипоказань до виконання професійних обов`язків вчителя не має (а.с.17).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані докази підтверджують неправдивість інформації, що міститься в скарзі ОСОБА_2 на ім`я Покровського міського голови від 15 січня 2019 року про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у психіатра та лікується від венеричних захворювань.

Відповідачем не надано до суду першої інстанції належних, достатніх, достовірних і допустимих доказів, що інформація висловлена ним у скарзі на ім`я Покровського міського голови від 15 січня 2019 року є достовірною. Не надано будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини і суду апеляційної інстанції.

Його посилання в апеляційній скарзі на те, що поданням вказаної скарги він реалізував своє право на звернення до посадової особи, це не є правопорушенням і не може бути підставою для задоволення позовних вимог, є неспроможним.

За приписами статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності і честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист її гідності і честі, своєї ділової репутації.

Згідно з матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 працює вчителем початкової школи загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області, а тому поширена стосовно неї недостовірна інформація принижує її гідність і честь. За таких обставин позивач має право на судовий захист своєї гідності і честі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає наведені в апеляційній скарзі доводи безпідставними, а аргументи відзиву обґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об`ємі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований