Справа № 766/7706/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Профбуд Плюс», Суворовський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

встановила:

Представник скаржниказвернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 05.04.2019 року скаржником було отримано постанову старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. від 22.03.2019 року по ВП №46611884 про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно ВП №46611884, на виконанні у Суворовському РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області знаходиться виконавчий документ виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м.Херсона 15.12.2014 року на виконання рішення від 25.02.2014 року по справі №668/1887/14-ц. Згідно виконавчого листа звертається стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, визначеної незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» по кредитному договору №05-302/08 від 05.06.2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та третьою особою ПП «Профбуд Плюс» в загальній сумі 94 734,04 доларів США, що еквівалентно 756 924,98 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 51 000,00 доларів США, заборгованість за відсотками за користування, нараховану станом на 21.01.2014 року в сумі 33 135,88 доларів США, заборгованість по сплаті адміністративної комісії станом на 21.01.2014 року у розмірі 459,00 доларів США, заборгованості по пені за порушення строків повернення основної суми кредиту, сплати відсотків за користування ним та сплати адміністративної комісії, що нарахована станом на 21.01.2014 року у розмірі 10 139,16 доларів США. Згідно постанови, виконавчий лист повернуто у відповідності до п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржник, що виключає можливість виконання відповідного рішення. АТ «ПУМБ» не погоджується із даним рішенням старшого державного виконавця Кузьменко В.О., оскільки звернення стягнення на майно боржника немає встановленої законом заборони, квартира АДРЕСА_1 громадянина України ОСОБА_1 не виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчим кредитом, оскільки це нерухоме майно виступає забезпеченням за комерційним кредитом юридичної особи, про що чітко зазначено у виконавчому листі, а саме: для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" та третьою особою Приватним підприємством "Профбуд Плюс". Тому рішення державного виконавця щодо застосування п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», як відповідно і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконними. У зв`язку з викладеним, скаржник просить визнати рішення старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. по виконавчому провадженню №46611884 щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірним; скасувати постанову старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. від 22.03.2019 року по виконавчому провадженню №46611884 «про повернення виконавчого документа стягувачу».

Ухвалою суду від 18.04.2019 року прийнято скаргу до розгляду.

Ухвалою суду від 13.06.2019 року витребувано з Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області матеріали виконавчого провадження №46611884 щодо виконавчого листа №668/1887/14-ц. Вказану ухвалу Суворовським РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області отримано 14.10.2019 року.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку.

Заінтересовані особи всудове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка належно повідомлених учасників не перешкоджає розгляду скарги за суттю, суд ухвалив розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.12.2014 року Суворовським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист №668/1887/14-ц про стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, визначеної незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» по кредитному договору №05-302/08 від 05.06.2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та третьою особою ПП «Профбуд Плюс» в загальній сумі 94 734,04 доларів США, що еквівалентно 756 924,98 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 51 000,00 доларів США, заборгованість за відсотками за користування, нараховану станом на 21.01.2014 року в сумі 33 135,88 доларів США, заборгованість по сплаті адміністративної комісії станом на 21.01.2014 року у розмірі 459,00 доларів США, заборгованості по пені за порушення строків повернення основної суми кредиту, сплати відсотків за користування ним та сплати адміністративної комісії, що нарахована станом на 21.01.2014 року у розмірі 10 139,16 доларів США.

Постановою старшого державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Кузьменко В.О. від 22.03.2019 року виконавчий лист на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

За приписами п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону).

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України).

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області суду не надані витребувані матеріали виконавчого провадження № 46611884, суд застосовує ч.10 ст.84 ЦПК України та приходить до висновку, що виконавчою службою не доведено законність оскаржуваної постанови.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Наявність судових витрат, які необхідно покласти на орган державної виконавчої служби на підставі ч.1 ст. 452 ЦПК України не встановлено.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, за ч.1 ст.453 ЦПК України відповідний орган державної виконавчої служби повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 260, 261, 263, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Профбуд Плюс», Суворовський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задовольнити.

Визнати рішення старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. по виконавчому провадженню №46611884 щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірним.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. від 22.03.2019 року по виконавчому провадженню №46611884 «про повернення виконавчого документа стягувачу».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан