Справа № 631/799/18
Провадження № 2/615/105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововодолазької селищної ради Харківської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

за участі представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

17.07.2018 року представник позивача ОСОБА_7 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати протокольне рішення Нововодолазької селищної ради Харківської області від 14.05.2018 року № 13, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 17.07.2018 року дану цивільну справу № 631/799/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 20.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_7 вказує, що 14.05.2018 року постійною комісією Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань прийнято протокольне рішення № 13 про погодження межі земельної ділянки ОСОБА_2 згідно з плановим матеріалом, виготовленим ПП «Абрис» на земельну ділянку розташовану за адресою: вул. Челюскіна, смт. Нова Водолага, передбачену для ведення особистого селянського господарства; рекомендовано суміжним землекористувачам дотримуватися правил добросусідства, передбачених Земельним кодексом України, про що доведено до відома сторін спору; в разі, якщо сторони спору не згодні з прийнятим рішенням узгоджувальної комісії, рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку.

На думку представника позивача ОСОБА_7, протокольне рішення постійної комісії Нововодолазької селищної ради, що оформлене протоколом від 14.05.2018 р. №13 є незаконним та необґрунтованим, оскільки членами даної комісії є працівники селищної ради, а не депутати, що суперечить нормам ст.47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Вважає, що особи, які приймали рішення, не мали права брати участі у засіданні постійної комісії, приймати рішення, так як вони не є депутатами та належними членами комісії, їх діяльність є незаконною та такою, що спричинила істотної шкоди позивачу, що полягає у витратах на оскарження їх протокольного рішення, порушенні законних прав та відсутності можливості приватизувати частину земельної ділянки, на яку позивач має право.

Крім того, Нововодолазька селищна рада не встановила: конкретної адреси, за якою ОСОБА_2 просить погодити межі земельної ділянки; чіткої площі земельної ділянки, яку ОСОБА_2 намагається приватизувати; чи є на цій земельній ділянці житловий будинок та частки його власників; чи має межі спірна земельна ділянка; чи встановлено порядок користування земельною ділянкою.

Односторонньо розглядаючи, на думку представника позивача ОСОБА_7, даний спір Нововодолазька селищна рада не врахувала, що ОСОБА_2 не надала доказів щодо вирішення спірного питання та підтвердження її слів з приводу суперечок та фізичних перешкод зі сторони позивача відносно користування даною земельною ділянкою. Вважає, що для вирішення спірного питання ОСОБА_2 могла звернутися до суду про встановлення права користування, а не зазначати, що згоди щодо користування земельною ділянкою сторони не дійшли. Постійна комісія не звернула уваги на відсутність документального підтвердження і бажання ОСОБА_2 поставити огорожу, що свідчить про можливість самостійно встановити порядок користування і поставити огорожу, проте цього вона не зробила.

Як зазначає представник позивача ОСОБА_7, голова комісії ОСОБА_8 відкрито порушив норми законодавства України та не встановив, що власниками будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці у рівних частинах є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому з урахуванням встановленої правової позиції Верховного Суду у справі № 6-841цс16 при вирішенні спору, якщо погодження порядку користування земельної ділянки не має, порядок користування земельною ділянкою встановлюється з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Вважає, що перед отриманням дозволу на розробку технічної документації спірної земельної ділянки необхідно встановити ОСОБА_2 порядок користування спільною земельною ділянкою в судовому порядку, чого зроблено не було.

Також постійна комісія проігнорувала, що земельна ділянка, згідно з актом ПП «Абрис» становить площу 0,49 га, тобто вся земельна ділянка, яка фактично знаходиться у користуванні співвласників, що є неприпустимим і не відповідає принципам справедливості та законності.

Станом на 27.06.2018 р. протокол засідання постійної комісії Нововодолазької селищної ради не опублікований на офіційному сайті селищної ради, що суперечить положенням ч.10 ст.47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ЗУ «Про доступ до публічної інформації». На офіційний запит позивача було надано лише витяг з протоколу № 13 від 14.05.2018 р. Проте, при ознайомленні з повним текстом виявилося, що витяг, наданий позивачу, не відповідає тексту протоколу, а саме у витягу зазначено, що всього членів комісії - 5 чоловік, присутніх - 5 чоловік, засідання веде голова комісії ОСОБА_8. Натомість, у протоколі повного тексу відсутня дана цитата взагалі. Звернула увагу, що витяг з протоколу навіть не містить місця складання його, переліку членів комісії, присутніх, порядку денного.

На підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 25.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

07.08.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_7 про розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, посилаючись на бажання прийняти участь в судовому засіданні та надати пояснення у справі.

16.08.2018 року представник відповідача ОСОБА_9 надіслав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у справі, враховуючи її складність, з метою обґрунтування правової позиції відповідача за предявленими позовними вимогами.

В цей же день 16.08.2018 року представник відповідача ОСОБА_9 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилаючись на положення ст.10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, ст.ст.12,158,159 ЗК України, вказав, що порядок вирішення питань регулювання земельних відносин, а також дотримання земельного законодавства входить до повноважень, зокрема, селищних рад.

Місцеві ради не належать до постійно діючих органів. Вони здійснюють свою діяльність у сесійному режимі, який передбачений ст.46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Сесії скликаються у міру необхідності, але не менше одного разу на квартал. У зв'язку з цим додержання тижневого строку, встановленого законом для розгляду земельних спорів, є проблематичним. Аналіз сучасної практики вирішення земельних спорів органами місцевого самоврядування свідчить, що повноваження з розгляду цих спорів делегуються органам виконавчої влади.

З метою реалізації повноважень органів місцевого самоврядування по регулюванню земельних відносин, забезпечення об'єктивного і своєчасного вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства, а також вирішення спірних питань щодо організації під'їздів та проходів до земельних ділянок за рахунок земель комунальної власності, керуючись положеннями Земельного кодексу України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні", рішенням ХLIІ сесії VI скликання Нововодолазької селищної ради від 20.03.2014 року № 1584 затверджено Положення про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради, створено комісію з розгляду земельних спорів та затверджено її персональний склад. Рішенням І сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 11 травня 2017 року № 38 затверджено постійну комісію при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради VIII скликання з розгляду спірних земельних питань. Рішенням XII сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 23 лютого 2018 року № 981 постійну комісію при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради VIII скликання з розгляду спірних земельних питань затверджено в новому складі в кількості семи чоловік: голови комісії - ОСОБА_8, заступника голови комісії - ОСОБА_10, секретаря комісії ОСОБА_11, члена комісії - ОСОБА_12, члена комісії - ОСОБА_13, члена комісії - ОСОБА_14, члена комісії - ОСОБА_15

У своїй діяльності комісія керується Конституцією України і законами України, Земельним кодексом України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, рішеннями Нововодолазької селищної ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями селищного голови та іншими нормативно-правовими актами, а також Положенням про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради.

Постійно діюча комісія є органом Нововодолазької селищної ради, який діє протягом терміну її повноважень. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи даної комісії визначаються Положенням.

Таким чином, вирішення земельних спорів покладено на комісію з розгляду земельних спорів, а не на постійну депутатську комісію селищної ради з земельних питань.

Така позиція ототожнюється з позицією Харківської міської ради, яка на підставі Земельного кодексу України, керуючись ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням від 28.09.2011 року 438/11 затвердила Порядок розгляду земельних спорів. На сьогодні дане рішення є чинним. На виконання даного рішення виконавчий комітет Харківської міської ради рішенням від 11.04.2018 року № 244 затвердив склад комісії з розгляду земельних спорів. Дана комісія не є постійною депутатською комісією Харківської міської ради, оскільки до її складу входять заступник директора департаменту, начальники відділів, головні спеціалісти, інженер-інспектор.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача вважає, що рішення постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13 є законним. Особам, що є членами постійної комісії з розгляду спірних земельних питань Нововодолазькою селищною радою делеговано повноваження комісійно приймати рішення.

Враховуючи, що комісія з розгляду спірних земельних питань не є постійною депутатською комісією ради в контексті ст.47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», якій делеговані вказані повноваження, протокол засідання постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13 не опубліковано на офіційному сайті ради.

Як зазначає представник відповідача, формою діяльності комісії є засідання; основним документом, який створює комісія є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства комісія готує протокол. Протокол комісії не є підставою для прийняття радою рішень, які відносяться до її відання, в тому числі з приводу регулювання земельних відносин.

Оформлення витягу з протоколу, на думку представника відповідача, не впливає на його первісний зміст, обґрунтованість, законність. При видачі витягу з протоколу права позивача жодним чином не порушено, адже протокол засідання будь-якої комісії за своєю суттю передбачає наявність декількох питань порядку денного. Відповідно заявнику має бути видано виключно питання, яке його стосується.

До Нововодолазької селищної ради 17.04.2018 року надійшла заява ОСОБА_2 з проханням підписати акт погодження меж земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства. На відміну від думки позивача, Нововодолазькою селищною радою встановлено конкретну адресу, за якою ОСОБА_2 просить погодити межі земельної ділянки - вулиця Челюскіна смт. Нова Водолага Харківської області, що підтверджується ч.1 протоколу засідання постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13. Також встановлено площу земельної ділянки, яку ОСОБА_2 має намір приватизувати - 0,4900 га, що підтверджується актом погодження меж земельної ділянки, виготовленим на замовлення ОСОБА_2 Чітко визначені розміри кожної сторони бажаної земельної ділянки, а саме: А-Б - 38,54 м, Б-В - 122,28 м, В-Г - 35,02 м, Г-А - 127,64 м.

На засіданні постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань 14.05.2018 року ОСОБА_3, яка діє від імені позивача ОСОБА_1, була ознайомлена з актом погодження меж земельної ділянки, виготовленим на замовлення ОСОБА_2О з метою погодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (Код КВЦПЗ 01.03). На прохання погодити межу від А до Б 38,54 м ОСОБА_3 вихопила акт з рук голови комісії та у відповідній графі написала «Не згодна з документом в цілому і частково, дата 14.05.2018 року, підпис». Натомість, до позовної заяви позивач додав копію акта погодження меж земельної ділянки без відповідного напису.

Щодо аргументу позивача про не зясування Нововодолазькою селищною радою чи є на земельній ділянці житловий будинок та частки його власників, представник відповідача ОСОБА_9 посилаючись на ч.1 ст.1 ЗУ "Про особисте селянське господарство", п."а" ч.1 ст.91, ч.1 ст.38, ст.39 Земельного кодексу України зазначає, що будівництво житлових будинків на земельних ділянках з видом використання для ведення особистого селянського господарства не допускається. Виходячи з цього, не є виключенням і земельна ділянка за адресою: вул. Челюскіна смт Нова Водолага Харківської області код КВЗПЗ якої - 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

Посилання позивача на не встановлення Нововодолазькою селищною радою, чи має межі спірна земельна ділянка, представник відповідача вважає необґрунтованими, оскільки земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Челюскіна смт. Нова Водолага Харківської області на сьогодні не сформована, тому відповідно до положень ст.7 ЗУ «Про розмежування земель державної та комунальної власності», ч.ч.1,2 ст.83 ЗК України належить на праві комунальної власності Нововодолазькій селищній обєднаній територіальній громаді в особі Нововодолазької селищної ради.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Відповідно розділу II Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі.

Встановлення межових знаків здійснюється після затвердження рішенням ради технічної документації, розробленої землевпорядною організацією. Самовільне встановлення меж є незаконним і карається штрафом.

Прохання ОСОБА_1, що надійшло до Нововодолазької селищної ради за вх. № 365-3 від 10.05.2018 року, щодо призупинення оформлення документів на розробку земельного проекту та приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Челюскіна, 74, смт Нова Водолага Харківської області, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у відповідності до вимог ст.ст.2,12,116,118,122 Земельного кодексу України, ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» селищна рада не має права призупиняти оформлення документів на розробку земельного проекту за заявою ОСОБА_2, так як це порушує права останньої. Крім того, ОСОБА_2О звернулася до селищної ради з проханням погодити межі земельної ділянки передбаченої для ведення особистого селянського господарства, за адресою вул. Челюскіна, смт Нова Водолага Харківської області, а не вул. Челюскіна, 74, смт. Нова Водолага Харківсько області.

Представник відповідача звернув увагу на постанову Колегії суддів Судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року, яка виходячи з аналізу норм законодавства, дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 ЗК України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Окрім того, системний аналіз положень Земельного кодексу України дозволяє зробити висновок, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів розгляду заяви громадянина про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності та є обов'язковою складовою визначеної ЗК України процедури передачі земельної ділянки у власність громадянам. Розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання такої земельної ділянки громадянину.

Таким чином, на думку представника відповідача ОСОБА_9, прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише початковим та обов'язковим етапом у визначеному чинним законодавством порядку передачі земельної ділянки у власність, який надає право громадянину звернутися до відповідних органів для виконання робіт з розроблення проекту землеустрою.

Враховуючи викладене, звернення ОСОБА_2 до Нововодолазької селищної ради з проханням погодити межі земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства, за адресою вулиця Челюскіна смт Нова Водолага Харківської області жодним чином не заважало позивачу також звернутися до селищної ради з тотожним клопотанням, що спростовує твердження ОСОБА_1 у позовній заяві з цього приводу. Право позивача жодним чином не порушено. Доводи позивача щодо того, що земельна ділянка площею 0,4900 га, зазначена в акті ПП «Абрис», фактично знаходиться у користуванні співвласників, є недоцільною. На сьогодні дана земельна ділянка є комунальною власністю громади, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 на сьогодні не є власниками вказаної земельної ділянки в контексті норм Земельного кодексу України. Доводи позивача щодо невідповідності принципам справедливості та законності, на думку представника відповідача, спростовуються.

Земельна ділянка за адресою вулиця Челюскіна, 74, смт Нова Водолага Харківської області передбачена для обслуговування житлового фонду, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, власниками якої по 1/2 частині є відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Межі даної земельної ділянки не встановлені та не винесені в натурі. Дана земельна ділянка і є предметом земельного спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Земельна ділянка площею 0,4900 га за адресою вул. Челюскіна, смт Нова Водолага Харківської області за кодом КВЦПЗ 01.03 передбачена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться поряд з вказаною спірною земельною ділянкою та не може бути предметом спору, оскільки, дозвіл на виготовлення відповідної документації надано лише ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_1 запросили на засідання комісії лише як спів землекористувача суміжної земельної ділянки. Власником обох земельних ділянок є Нововодолазька ОТГ.

Станом на 14.05.2018 року предметом розгляду комісії була саме заява ОСОБА_2 щодо погодження меж на земельну ділянку площею 0,4900 га за адресою вул. Челюскіна смт Нова Водолага Харківської області. Питання щодо використання земельної ділянки під будинком по вул. Челюскіна, 74 не вирішувалося.

Рішення постійної комісії носять рекомендаційний характер і незгода позивача зі змістом рішення суб'єкта владних повноважень, до виключної компетенції якого відноситься вирішення земельних спорів відносно меж земельних ділянок та додержання громадянами правил добросусідства, на думку представника відповідача, не може слугувати підставою для скасування такого рішення, оскільки не свідчить про його протиправність та відсутність повноважень.

Орган місцевого самоврядування при вирішенні земельного спору не керується та не повинен керуватися принципом змагальності, який не відповідає загальній природі їх діяльності. Визначальним тут має бути принцип всебічного та повного з'ясування об'єктивної істини (ч.2 ст.19 ЗУ «Про звернення громадян»). Нововодолазька селищна рада при прийнятті рішення постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13 діяла в межах законодавчо наданих повноважень.

Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2017 року, яку позивач додав до позовної заяви, встановлює порядок користування земельної ділянки, яка відповідає належним частинам будинку, закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Отже, дана практика не може бути застосована у випадку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно земельної ділянки площею 0,4900 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства.

23.08.2018 року представник позивача ОСОБА_7 подала відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на раніше викладені обставини.

При цьому звернула увагу, що відзив не відповідає вимогам ст.178 ЦПК України, оскільки його підписано селищним головою ОСОБА_9, а документи завірені не уповноваженою особою, а саме заступником селищного голови ОСОБА_5, яка згідно з даними офіційного сайту Нововодолазької селищної ради є не «Заступником селищного голови», а «Заступником з правових питань». До відзиву не додано довіреності чи іншого документа, що підтверджує право ОСОБА_5 засвідчувати документи. Всі додатки, які додані до позовної заяви, на думку представника позивача, є неналежним доказом у даній справі та не можуть бути враховані при її розгляді.

Як зазначає представник позивача, за загальним правилом нормативно-правовий акт набирає чинності з дня його офіційного опублікування (оприлюднення). Згідно з п.3 рішення Нововодолазької селищної ради від 20.03.2014 р. № 1584, дане рішення повинно бути опублікувано в газеті «Водолазький курєр». Проте, відповідачем не надано доказів його опублікування. В мережі інтернет на офіційній сторінці відсутня публікація даного рішення та відсутня публікація в газеті «Водолазький курєр» (є на доступі он-лайн за 2014 рік). Враховуючи, що дане рішення не опубліковано, воно не набрало законної сили, тому не може бути використано в якості належних доказів.

Крім того, суперечить нормам чинного законодавства та не може застосовуватися до даних правовідносин, оскільки в ньому йде мова про створення комісії з розгляду спорів при виконавчому комітету Нововодолазької селищної ради, який згідно ст.ст. 51, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є виконавчим органом селищної ради, що утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, селищного голови її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Аналізуючи ст.ст. 51, 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» представник позивача вважає, що Законом не передбачено створення будь-яких комісій при виконавчому комітеті ради, а також перелік повноважень виконавчого комітету є вичерпним та таким, що не поширюється на розгляд земельних питань.

Звернула увагу, що рішення Харківської міської ради від 28.09.2011 р. № 438/11, яким затверджено Порядок розгляду земельних спорів, є опублікованим на сайті Харківської міської ради, за текстом не містить фразу: «комісія при виконавчому комітеті». Згідно з цим рішенням до членів комісії з розгляду земельних спорів входять пять депутатів та інші громадяни за списком. Таким чином, це окрема комісія, а не комісія при виконавчому комітеті, при цьому до її складу входять депутати, на відміну від комісії Нововодолазької селищної ради.

Представник позивача наполягає, що при видачі ОСОБА_3 з протоколу порушено право позивача, тому що в законодавстві взагалі відсутня норма щодо обмежень отримання повного тексту рішення. У відзиві відповідач не наводить чинної норми, за якої він видав позивачу лише витяг, при тому вступна частина витягу з протоколу на відповідає вступній частині протоколу, що є недопустимим.

Відповідач не врахував, що земельна ділянка не займає повністю всю вулицю з обох боків, вулиця складається з багатьох земельних ділянок, яким присвоєно чітку конкретну адресу, а саме: номер, за яким можливо ідентифікувати земельну ділянку. Номер земельної ділянки Відповідачем не зазначено, тому його посилання на встановлення конкретної адреси вул. Челюскіна, смт. Нова Водолага, вважає абсурдними.

28.08.2018 року представник відповідача ОСОБА_9 подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що оспорюване рішення постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13 не є нормативним чи іншим актом у формі рішення в контексті ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Вирішення земельних спорів у відповідності до ч.3 ст.158 ЗК України, пп.5 п.«б» ч.1 ст.33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" покладено на комісію з розгляду земельних спорів, а не на постійну депутатську комісію селищної ради з земельних питань.

Комісія, утворена рішенням Харківської міської ради від 28.09.2011 року 438/11 також не є постійною депутатською комісією Харківської міської ради, оскільки до її складу входять не виключно депутати, а й заступник директора департаменту, начальники відділів, головні спеціалісти, інженер-інспектор. А в розумінні ч.1 ст.47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії є органами ради, що обираються з числа її депутатів. Виключно депутатів.

Наполягає, що при видачі витягу з протоколу права позивача жодним чином не порушено, адже протокол засідання будь-якої комісії за своєю суттю передбачає наявність декількох питань порядку денного. Заявнику має бути видано виключно питання, яке його стосується.

Згідно акта погодження меж земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства, наданого для погодження ОСОБА_2, адреса земельної ділянки вул. Челюскіна смт. Нова Водолага Харківської області. Про інші адреси відповідачу невідомо, тим паче, про номер земельної ділянки. Про їх наявність не повідомив і позивач, хоча був присутній на засіданні постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань 14.05.2018 року.

У спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний час може перебувати виключно земельна ділянка під будинком, власність на який 50/50 відповідно. Земельна ділянка площею 0,4900 га, що знаходиться за адресою вул. Челюскіна смт. Нова Водолага Харківської області, яку ОСОБА_2 має намір приватизувати, та яка власне є предметом розгляду засідання постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань 14.05.2018 року і предметом позову ОСОБА_1, відповідно до чинного законодавства належить на праві комунальної власності Нововодолазькій селищній обєднаній територіальній громаді в особі Нововодолазької селищної ради та не перебуває у спільній власності сторін у справі.

ОСОБА_2 готує документи, передбачені ст.118 ЗК України, необхідні для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, тим самим реалізує право, надане кожному громадянину чинним законодавством України. Мови про встановлення порядку користування земельною ділянкою йти не може.

Прохання ОСОБА_1, що надійшло до Нововодолазької селищної ради за вх. № 365-3 від 10.05.2018 року щодо призупинення оформлення документів на розробку земельного проекту та приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Челюскіна, 74, смт Нова Водолага Харківської області відноситься до предмету позову, на відміну від думки позивача.

Звернення ОСОБА_2 до Нововодолазької селищної ради з проханням погодити межі земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства, за адресою вул. Челюскіна смт. Нова Водолага Харківської області жодним чином не заважало позивачу звернутися до селищної ради з тотожним клопотанням.

Представник відповідача вказав, що площа земельної ділянки 0,4900 га зазначена в акті ПП «Абрис». Відповідач не «надав» зазначену земельну ділянку, а лише розглянув питання погодження її меж.

11.09.2018 року представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 надала письмові пояснення на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому вказала, що ОСОБА_2 та позивач дійсно є власниками по 1/2 частині кожна житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, смт. Нова Водолага, вул. Челюскіна, 74, що знаходяться на земельній ділянці Нововодолазької селищної ради Харківської області.

Право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: смт. Нова Водолага, вул. Челюскіна,74, не використане співвласниками житлового будинку, тобто ОСОБА_2 та позивачем.

Твердження позивача, що Нововодолазька селищна рада не встановила конкретної адреси, за якою ОСОБА_2 просить погодити межі земельної ділянки не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки постійною комісією з розгляду спірних земельних питань розглядалось питання про погодження меж земельної ділянки не для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, співвласниками якої є позивач та ОСОБА_2, якому присвоєна поштова адреса, а іншої земельної ділянки, яка має інше цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, яка не перебуває у власності позивача у справі, та стосовно якої позивач не зверталася до Нововодолазької селищної ради із заявами про надання згоди на виготовлення проектної документації щодо відведення зазначеної земельної ділянки для будь-яких цілей.

Звертаючись з позовом до суду позивач не зазначила, в чому полягає порушення її права щодо непогодження з нею меж земельної ділянки, не надала до суду належних та допустимих доказів, що погоджені межі спірної земельної ділянки перетинаються з земельною ділянкою, якою позивач володіє на належній правовій підставі (за наявності такого права володіння).

Враховуючи положення ст.198 ЗК України, ст.55 ЗУ «Про землеустрій», вважає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

На думку представника третьої особи, позивач не навела відповідних мотивів, пославшись лише на неправомірність погодження зовнішніх меж земельної ділянки неправомочною комісією. Крім того, до позовної заяви не додані докази, що оспорюваним протокольним рішенням постійної комісії Нововодолазького селищної ради з розгляду спірних питань порушені права позивача.

ОСОБА_2 відповідно до наявного у неї права на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва скористалась зазначеним правом шляхом звернення до визначеного законодавством України органу місцевого самоврядування - Нововодолазької селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність по вул. Челюскіна в смт. Нова Водолага Харківської області .

Рішенням IV сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради Харківської області від 11.08.2017 року № 316 на підставі клопотання ОСОБА_2 та графічних матеріалів щодо бажаного місця розташування і розмірів земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства по вул. Челюскіна, смт. Нова Водолага наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4900 га для ведення особистого селянського господарства у власність. Зазначене рішення Нововодолазької селищної ради є чинним, не оскаржувалося позивачем у визначений законодавством термін.

Як зазначає представник третьої особи, ОСОБА_2 звернулась до Нововодолазької селищної ради, яка прийняла законні рішення по її зверненню у повній відповідності до наявних у неї прав на отримання земельної ділянки у власність та виготовлення необхідних документів для реалізації з урахуванням наявних у Нововодолазької селищної ради повноважень, передбачених ЗУ „Про місцеве самоврядування,, та ЗК України.

Вважає, що рішенням постійної комісії Нововодолазької селищної ради від 14.05.2018 року (протокол № 13) права позивача жодним чином не порушені. Наведені позивачем правові обґрунтування повноважень постійних депутатських комісій Нововодолазької селищної ради жодним чином не стосуються предмету позову.

Постійна комісія Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань створена Нововодолазькою селищною радою при виконкомі Нововодолазької селищної ради, до складу якої входять фахівці з земельних питань та питань місцевого самоврядування, які не є депутатами селищної ради.

Звернула увагу, що предметом спору між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 є земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, співвласниками якого вони являються, що не є предметом даного позову.

Вважає, що позивач жодним чином не довела порушення її особистих прав щодо користування чи розпорядження земельною ділянкою, погодження меж з якою вирішувалось на засіданні постійної комісії 14.05. 2018 року .

19.11.2018 року представник позивача ОСОБА_4 надала письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що постійна комісія, яка приймала рішення про погодження меж земельної ділянки не була правомочною, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які рішення та документи про її створення.

В Протоколі засідання Постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року не зазначено, на підставі яких документів приймалося рішення про погодження меж земельної ділянки, що свідчить про те, що постійна комісія не витребувала та не дослідила необхідні документи, а прийняла рішення, не зясувавши наявності правової підстави для погодження меж.

Відповідно до цільового призначення, вказаного у відомостях з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданими на запит, відповідна земельна ділянка за адресою вул. Челюскіна, смт. Нова Водолага Харківської області надана у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Ведення особистого селянського господарства у відповідності до ст.ст.1,7 ЗУ «Про особисте селянське господарство» передбачає реалізацію будь-якими шляхами виготовленої сільськогосподарської продукції, надання послуг з використанням майна селянського господарства, що здійснюється членами ОСТ на свій розсуд і ризик.

Отже, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку з метою зайняття діяльністю, яка, на думку представника позивача, несумісна з її посадою, чим порушуються вимоги п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції», що позбавляє її права на приватизацію землі для ведення особистого селянського господарства.

Як зазначає представник позивача, до того, як земельна ділянка була приватизована ОСОБА_2, ОСОБА_1 тривалий час користувалися цією земельною ділянкою в невеликій кількості спільно за взаємною згодою і жодних суперечок з цього приводу не виникало. Але тепер ОСОБА_2, як власник земельної ділянки, може обмежити ОСОБА_1 у її користуванні та бажанні приватизувати частково.

Звернула увагу, що акт ПП «Абрис» не має дати, тому не може бути документом в розумінні ЗУ «Про бухгалтерських облік і фінансову звітність», як підстава для погодження меж земельної ділянки.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені раніше обставини. Наполягали, що 14.05.2018 року постійною комісією погоджено межі земельної ділянки, яка фактично перебувала в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 співвласників житлового будинку, але передана для приватизації лише ОСОБА_2, хоча ОСОБА_1 просила розділити земельну ділянку по 50 % кожному. Із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку для подальшої її приватизації, позивач не зверталася. На їх думку, в даному випадку не встановлено порядок користування даною земельною ділянкою. Рішення постійної комісії від 14.05.2018 року вважають не чинним, оскільки прийняте не уповноваженим органом. Зміст наданого позивачу витягу не відповідає змісту протоколу.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені у відзиві та заперечення пояснення. Вказала, що позивачем не доведено, в чому порушено її право та що є перешкодою для приватизації земельної ділянки. Звернула увагу, що представники позивача висловлюють бажання приватизувати земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку. Разом з тим, рішення постійної комісії стосується земельної ділянки, яка не розташована біля житлового будинку, призначена для ведення особистого селянського господарства та лише межує з нею. Твердження представників позивача щодо відсутності повноважень комісії не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та спростовуються вимогами чинного законодавства.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 підтримала надані в порядку ст..174 ЦПК України пояснення. Зазначила, що земельна ділянка, відносно якої прийнято рішення про погодження меж, ще не сформована та належить до комунальної власності селищної ради. Вказане рішення лише надає право громадянину звернутися до відповідних органів для виконання робіт з розроблення проекту землеустрою.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням ХLII сесії VI скликання Нововодолазької селищної ради від 20.03.2014 року № 1584 з метою реалізації повноважень органів місцевого самоврядування по регулюванню земельних відносин, забезпечення об'єктивного і своєчасного вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства, а також вирішення спірних питань щодо організації під'їздів та проходів до земельних ділянок за рахунок земель комунальної власності, керуючись положеннями Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні", затверджено Положення про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради, яким створено комісію з розгляду земельних спорів та затверджено її персональний склад.

Рішенням І сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 11 травня 2017 року № 38 затверджено постійну комісію при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради VIII скликання з розгляду спірних земельних питань.

Рішенням XII сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 23 лютого 2018 року № 981 постійну комісію при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради VIII скликання з розгляду спірних земельних питань затверджено в новому складі в кількості семи чоловік: голови комісії - ОСОБА_8, заступника голови комісії - ОСОБА_10, секретаря комісії ОСОБА_11, члена комісії - ОСОБА_12, члена комісії - ОСОБА_13, члена комісії - ОСОБА_14, члена комісії - ОСОБА_15

У своїй діяльності комісія керується Конституцією України і законами України, Земельним кодексом України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, рішеннями Нововодолазької селищної ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями селищного голови та іншими нормативно-правовими актами, а також Положенням про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради.

Постійно діюча комісія є органом Нововодолазької селищної ради, який діє протягом терміну її повноважень. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи даної комісії визначаються Положенням.

17.04.2018 року до Нововодолазької селищної ради Харківської області надійшла заява ОСОБА_2 з проханням підписати акт погодження меж земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на вулиці Челюскіна в смт. Нова Водолага Харківської області.

14.05.2018 року постійною комісією Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань прийнято протокольне рішення № 13 про погодження межі земельної ділянки ОСОБА_2 згідно з плановим матеріалом, виготовленим ПП «Абрис» на земельну ділянку розташовану за адресою: вул. Челюскіна, смт. Нова Водолага, призначену для ведення особистого селянського господарства; рекомендовано суміжним землекористувачам дотримуватися правил добросусідства, передбачених Земельним кодексом України, про що доведено до відома сторін спору; в разі, якщо сторони спору не згодні з прийнятим рішенням узгоджувальної комісії, рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку.

Як вбачається із протоколу засідання постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13, комісією досліджувався акт погодження меж земельної ділянки, виготовлений на замовлення ОСОБА_2 та встановлено площу земельної ділянки, яку ОСОБА_2 має намір приватизувати - 0,4900 га, а також визначені розміри кожної сторони цієї земельної ділянки, а саме: А-Б - 38,54 м, Б-В - 122,28 м, В-Г - 35,02 м, Г-А - 127,64 м.

На засіданні постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань 14.05.2018 року ОСОБА_3, яка діє від імені позивача ОСОБА_1, була ознайомлена з актом погодження меж земельної ділянки, виготовленим на замовлення ОСОБА_2О з метою погодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (Код КВЦПЗ 01.03). В графі погодження межі від А до Б 38,54 м ОСОБА_3 зазначила: «Не згодна документом в цілому і частково, 14.05.2018 року, підпис».

Ст.15 ЦК України, ст.4 ЦПК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, вказані норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ч.1 ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" - означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" - означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" - означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.»

Основним законом України, що визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування передбачено, що повноваження і функції органів місцевого самоврядування в межах Закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручено іншому органу. Повноваження, якими наділені органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Відповідно до ч.1 ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Положеннями п.п.а,в ч.1 ст.12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

За змістом п. 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання в місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкту вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина 3 статті 158 Земельного кодексу України передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Це положення слід співвідносити з пп. 5 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Ч.1 ст.38 Земельного кодексу України встановлює, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудові громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно зі статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової і громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Отже, будівництво житлових будинків на земельних ділянках з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не допускається.

Відповідно до п."а" ч.1 ст.91 Земельного кодекс України власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх з цільовим призначенням.

Особисте селянське господарство у відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про особисте селянське господарство" - це господарська діяльність, як проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживанні з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Згідно положень ст.7 Закон України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст належать усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 201 року № 376 затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до розділу II Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявної документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списки координат пунктів державної геодезичної мережі.

Встановлення межових знаків здійснюється після затвердження рішенням ради технічної документації, розробленої землевпорядною організацією. Самовільне встановлення меж є незаконним і карається штрафом.

Особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. (ст. 151 ЗК України)

Аналіз викладених норм свідчить про те, що порядок вирішення питань регулювання земельних відносин, а також дотримання земельного законодавства входить до повноважень, зокрема, селищних рад, які не належать до постійно діючих органів, оскільки здійснюють свою діяльність у сесійному режимі, передбаченому ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому повноваження з розгляду, зокрема, земельних спорів правомірно делегуються органам виконавчої влади.

Формою діяльності комісії з розгляду спірних земельних питань селищної ради є засідання, основним документом, якого є протокол, в тому числі за результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства. Такий протокол не може бути підставою для прийняття радою рішень, що відносяться до її відання, в тому числі з приводу регулювання земельних відносин.

Оформлення витягу з протоколу не може впливати на його первісний зміст, обґрунтованість, законність з урахуванням того, що засідання будь-якої комісії передбачає розгляд декількох питань порядку денного. В даному випадку суд не вбачає порушення прав позивача при видачі витягу з протоколу, так як заявнику видано в межах розгляду питання, що його стосується.

Із наданих сторонами доказів слідує, що земельна ділянка за адресою: вулиця Челюскіна смт Нова Водолага Харківської області, код КВЗПЗ якої - 01.03, призначена для ведення особистого селянського господарства. На даний час вона не сформована, тому відповідно до чинного законодавства належить на праві комунальної власності Нововодолазькій селищній обєднаній територіальній громаді в особі Нововодолазької селищної ради.

Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13 рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в ст.118 ЗК України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Системний аналіз положень Земельного кодексу України дозволяє зробити висновок, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів розгляду заяви громадянина при одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності та є обов'язковою складовою визначеної ЗК України процедури передачі земельної ділянки у власність громадянам. Розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть буті перешкодою для надання такої земельної ділянки громадянину.

Таким чином, прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише початковим та обов'язковим етапом у визначеному чинним законодавством порядку передачі земельної ділянки у власність, який надає право громадянину звернутися до відповідних органів для виконання робіт з розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, звернення ОСОБА_2 до Нововодолазької селищної ради з проханням погодити межі земельної ділянки, передбаченої для ведення особистого селянського господарства, за адресою вулиця Челюскіна смт Нова Водолага Харківської області, жодним чином не перешкоджає позивачу звернутися до селищної ради з аналогічною заявою.

Суд вважає, що Нововодолазька селищна рада не має повноважень призупиняти оформлення документів на розробку земельного проекту за заявою ОСОБА_2, що порушить наведені вище конституційні права останньої.

Доводи позивача про те, що земельна ділянка площею 0,4900 га, зазначена в акті ПП «Абрис», фактично знаходиться у користуванні співвласників, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, оскільки надані докази свідчать, що дана земельна ділянка є комунальною власністю громади, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не є власниками вказаної земельної ділянки в контексті норм Земельного кодексу України.

Станом на 14.05.2018 року предметом розгляду комісії була саме заява ОСОБА_2 щодо погодження меж на земельну ділянку площею 0,4900 га за адресою вулиця Челюскіна смт Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області. Питання щодо використання земельної ділянки під будинком по вул. Челюскіна, 74 не вирішувалося.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення постійної комісії Нововодолазької селищної ради з розгляду спірних земельних питань від 14.05.2018 року № 13 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, зокрема, з дотриманням норм Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішення постійної комісії носять рекомендаційний характер і незгода позивача зі змістом рішення суб'єкта владних повноважень, до виключної компетенції якого відноситься вирішення земельних спорів відносно меж земельних ділянок та додержання громадянами правил добросусідства, не може слугувати підставою для скасування такого рішення, оскільки не свідчить про його протиправність та відсутність повноважень.

Посилання представника позивача на постанову ВСУ від 15.05.2017 року у цивільній справі № 6-841цс16, суд не приймає до уваги, оскільки в даному рішенні суду предметом спору є встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка відповідає належним частинам житлового будинку, закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки порушення будь-яких прав позивача щодо передачі земельної ділянки у власність у визначеному чинним законодавством порядку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Нововодолазької селищної ради Харківської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування протокольного рішення Нововодолазької селищної ради Харківської області від 14 травня 2018 року № 13 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 04.02.2019 року.

Суддя А.П. Токмакова