ПОСТАНОВА

іменем України

19 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7828/19

провадження № 22-ц/4809/1850/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 05 листопада 2019 року у складі судді Шевченко І.М.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 05 листопада 2019 року у видачі судового наказу відмовлено на підставі п.3 ч.1, ч.3 ст.165 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 23 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України).

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 заявлена вимога, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Крім того, суддею як підставу для відмови у видачі судового наказу застосовано ч.3 ст.165 ЦПК України.

Апеляційний суд із викладеним не може погодитись, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 165 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за якими суддя відмовляє у видачі судового наказу. Згідно з п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо у заяві про видачу судового наказу об`єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження. Якщо такі вимоги між собою взаємопов`язані та окремий їх розгляд неможливий (наприклад, заявлено вимогу про присудження аліментів, а із заяви вбачається необхідність залучення особи, яка вже отримує від боржника аліменти), то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, але лише за умови сукупності таких підстав. Зокрема, не є підставою для відмови у прийнятті заяви в частині вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг одночасне заявлення вимоги про зобов`язання укласти договір про надання таких послуг, оскільки окремий розгляд цих вимог є можливим.

Ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу має бути мотивованою, вона може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу убачається, що ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття, що прямо передбачено п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України як вимога, за якою може бути виданий судовий наказ.

Також зі змісту заяви про видачу судового наказу не убачається вимог, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, і суддя мав би відмовити в його видачі в цій частині на підставі ч.3 ст.165 ЦПК України.

Отже суд першої інстанції не взяв до уваги вказані вище норми Закону та дійшов хибного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Що стосується вимоги скарги про видачу судового наказу судом апеляційної інстанції, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки видавати судовий наказ та скасовувати його є прерогативою суду першої інстанції (ст. 162, 171 ЦПК України), і не є повноваженням апеляційного суду при розгляді скарги на ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 05 листопада 2019 року про відмову у видачі судового наказу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний