Провадження № 2/337/113/2019
ЄУН № 337/2965/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

представника позивача ОСОБА_5.

представника відповідача Рибалко Є.С.

представника третьої особи ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства по постачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи: ОСББ «Воронезька 6», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,захист прав споживачів,

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом, який мотивують тим, що вони зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Вони є побутовими споживачами природного газу, житлові приміщення яких обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. Розрахунки за спожитий газ вони здійснюють відповідно до норм, встановлених діючим законодавством України, до встановлення у їх житлових приміщеннях лічильників газу. З серпня 2017р. з наданих ТОВ «Запоріжгаззбут» платіжних документів вони дізналися про те, що норми споживання природного газу значно зросли. В зв`язку з цим вони звернулися до ТОВ «Запоріжгаззбут» та до ПАТ «Запоріжгаз» щодо незаконного нарахування їм підвищеної плати за газ. На колективне звернення позивачів ПАТ «Запоріжгаз» та НКРЕКП повідомили, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу (ЗВОГ). Відповідно до його показів і проходить нарахування спожитого газу на кожне житлове приміщення по кількості зареєстрованих в ньому осіб. Тобто ЗВОГ фіксує загальний об`єм газу, який поступив в газову мережу будинку, потім від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий об`єм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами. Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м.Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ «Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення. Мешканці будинку мають право встановити у свої житлові приміщення лічильники газу за власні кошти. Позивачі вважають, що рішення відповідача про об`єднання побутових споживачів їх багатоквартирного будинку в єдину групу, включення їх багатоквартирного будинку до Плану розвитку газорозподільної системи м. Запоріжжя щодо встановлення ЗВОГ і дії щодо його встановлення на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є незаконними та такими, що порушують їх права як споживачів природного газу, оскільки згода на встановлення ЗВОГ загальними зборами ОСББ «Воронезька 6» не надавалась, ніяких договорів щодо сплати за газ відповідно до показань ЗВОГ між сторонами не укладалось, вони змушені платити за газ, який споживають не фактично, а за частку загального об`єму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку.

Просять визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжгаз» про об`єднання споживачів будинку АДРЕСА_1 в єдину групу; визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжгаз» щодо включення будинку АДРЕСА_1 до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку АДРЕСА_1 до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів - власників житлових приміщень; визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 об`єкта газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу незаконними; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» після демонтажу об`єкту газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу - здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 11.07.2018року відкрито провадження у справі.

17.08.2018року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що з 01.11.2016р. введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015р., яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. В контексті вказаного Закону з 01.07.2015р. ПАТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Серед суб`єктів ринку природного газу ПАТ «Запоріжгаз» кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Взаємовідносини оператора ГРМ із іншими суб`єктами ринку природного газу, основні засади функціонування газорозподільних систем, у т.ч. умови забезпечення комерційного приладового обліку газу, визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. (далі - Кодекс ГРМ). Абз.2 п.1 гл.3 р. VI Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Такий договірукладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до Типового договору розподілу природного газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів Оператор ГРМ направляє кожному споживачу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до вказаного в березні 2016 року ПАТ «Запоріжгаз» було сформовано та направлено позивачам Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу як побутовим споживачам, які отримували технічний доступ до ГРМ, оскільки багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 в установленому законодавством порядку було підключено до газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз». Вказані Заяви на адресу Оператора ГРМ позивачами повернуто не було, заяви про припинення розподілу газу на їх об`єкт ними не подавались. Позивачі продовжували здійснювали оплату спожитого природного газу на підставі наданих їм постачальником відповідних рахунків, що підтверджує споживання ними газу та за своєю правовою природою є фактом приєднання останніх до умов договору розподілу природного газу на умовах, що визначені в персоніфікованих даних відповідної Заяви-приєднання.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». За приписами п.п.2,3 ст.1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. За приписами зазначеного Закону не закріплено обов`язку суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу, обов`язку з встановлення саме індивідуального лічильника газу. Вказані приписи кореспондуються з нормами Кодексу ГРМ, яким визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) багатоквартирного будинку або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку може бути встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. При цьому, балансоутримувач (управитель) багатоквартирного будинку не може відмовити Оператору ГРМ у встановленні ЗВОГ, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ № 620 від 16.05.2002р. (далі - Тимчасове положення), рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає Оператор ГРМ. Ініціювати встановлення ЗВОГ можуть як власник такого будинку, та і Оператор ГРМ. Встановлення ЗВОГ здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла. У разі незгоди власника будинку розраховуватися за спожитий газ за показниками ЗВОГ він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти.

З метою недопущення зростання тарифу на розподіл природного газу, Відповідачем з 01.10.2015р. проводяться заходи щодо забезпечення споживачів природного газу лічильниками газу, зокрема в частині запровадження масштабного встановлення будинкових лічильників, що до речі потребує в 5 разів менше коштів. У зв`язку з цим ПАТ «Запоріжгаз`було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 - 2025 роки, який було затверджено постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393. Відповідно до Інвестиційної програми (р.1 вказаного Плану) передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають, зокрема, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . На виконання вищенаведеної Інвестиційної програми відповідно до Акту приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу від 31.08.2017р. в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий лічильник та з 01.09.2017р. здійснюється нарахування за спожитий природний газ за показниками загальнобудинкового лічильника. Позивачам як споживачам природного газу надано право на встановлення індивідуального (квартирного лічильника) окремо на квартиру або будинок, але за ініціативи останнього і за його власні кошти у випадку його незгоди розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку. Фінансування споживачем таких заходів може бути і здійснено з будь- яких джерел не заборонених законом, а роботи з встановлення лічильника газу не відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватись будь-якими суб`єктами господарювання, які мають відповідні дозволи. При цьому, реалізація такого права ніяким чином не пов`язана з її фінансуванням з боку Оператора ГРМ і не пов`язана з заходами передбаченими інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Крім того, умовами Договору про надання послуг з розподілу природного газу, укладеного між сторонами, не встановлено обов`язку оператора ГРМ встановити в квартирі побутового споживача індивідуальний лічильник за кошти Оператора ГРМ, як не передбачено і права споживача вимагати у оператора ГРМ запровадження заходів з забезпечення комерційного обліку розподіленого йому газу у такий спосіб. Отже, загальнобудинковий вузол обліку газу було встановлено на багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 відповідно до норм чинного законодавства. Відсутність у позивачів права вимагати від відповідача забезпечення встановлення лічильника природного газу в його квартирі за рахунок коштів відповідача унеможливлює його порушення і як слід вказує на відсутність предмету спору між сторонами.

Ухвалою суду від 08.11.2018року до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог залучено ОСББ «Воронезька 6».

28.12.2018року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи ОСББ «Воронезька 6» ОСОБА_5., в яких третя особа позовні вимоги підтримала повністю з підстав, аналогічних тим, що зазначені в позовній заяві. Вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та можуть бути задоволені.

28.12.2018року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на відзив відповідача, в якій він позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що дійсно між сторонами укладено публічний Договір розподілу газу за Типовою формою. При цьому, п.5.5 Типового договору встановлює порядок передавання показів лічильника газу побутовими споживачами Оператору ГРМ. Згідно з цим пунктом покази знімаються на підставі показів індивідуального або загально будинкового лічильника газу. Даний пункт не містить імперативної норми щодо обов`язковості встановлення ЗВОГ, а навпаки передбачає альтернативу розрахунку за спожитий газ. Посилання відповідача на обов`язковість встановлення ЗВОГ не відповідає приписам діючого законодавства. Відповідно до п.5.3 Правил обліку природного газу, затвердженими наказом Мінпаливенерго №618 від 27.12.2005р. монтаж та налагодження вузлів обліку газу здійснюється відповідно до проектної документації, розробленої на підставі наданих замовнику газорозподільним підприємством технічних умов на проектування об`єкта системи газопостачання. До відзиву відповідач не надав жодної проектної документації, технічних умов щодо встановленого ЗВОГ. ЗВОГ було встановлено на будинок, де створено ОСББ. Договір між ОСББ та відповідачем щодо розподілу природного газу не укладався. Відповідачем було порушено обов`язковий порядок введення ЗВОГ в експлуатацію, визначений гл.4 р.Х Кодексу ГРМ, а саме, щодо обов`язкової участі споживача при перевірці ЗВОГ, щодо обов`язкового попередження споживача не менше, ніж за 10 днів про проведення пуску ат монтажу ЗВОГ, щодо обов`язковості надання споживачу необхідної проектної документації, щодо обов`язкового передавання споживачу акту приймання ЗВОГ, його підписання споживачем. В даному випадку монтаж та пуск ЗВОГ проходив без участі представників ОСББ або мешканців будинку яґк споживачів природного газу, акт прийому ЗВОГ їм не надавався і ними не підписувався. Отже, відповідачем повністю порушений порядок встановлення ЗВОГ.

Ухвалою суду від 29.01.2019року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22.05.2019року за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 . до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучена Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

08.07.2019року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи НКРЕКП, в яких зазначив, що НКРЕКП відповідно до чинного законодавства здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики щодо діяльності з транспортування, розподілу, зберігання, надання послуг, постачання природного газу, тобто є Регулятором. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» до компетенції регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження кодексів газорозподільних систем та забезпечення дотримання операторами газотранспортних та газорозподільних систем, іншими суб`єктами їхніх обов`язків. Разом з тим, встановлення лічильників газу споживачам визначаються ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який поклав на суб`єктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, до 01.01.2018р., що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу. У зв`язку з цим ПАТ «Запоріжгаз» було розроблено та подано до НКРЕКП План розвитку газорозподільної системиПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025роки. Постановою НКРЕКП №393 від 24.03.2016р. (із змінами) цей План було затверджено. У р.1 Плану з урахуванням технічних та економічних чинників було передбачено встановлення ЗВОГ в будинку АДРЕСА_1 . Такий лічильник за інформацією відповідача було встановлено у травні 2017р. Отже, у вказаному будинку було забезпечено облік природного газу відповідно до чинного законодавства. Крім того, зміни до Закону, які передбачають обов`язковість отримання згоди ОСББ на встановлення ЗВОГ, набрали чинності 19.01.2018р.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явились, подали заяви про розгляду справи у їх відсутність, позов підтримують повністю і просять його задовольнити.

Представник третьої особи НКРЕКП в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Учасники не заперечували проти розгляду справи за відсутності інших осіб.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб які не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_2 та одночасно представник третьої особи ОСББ «Воронезька 6» - ОСОБА_5. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях третьої особи, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Рибалко Є.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Просить в позові відмовити.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою та на звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст.21 цього Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції , свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч.1,2 ст.20 цього Закону).

Згідно з п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015р., який введено в дію з 01.11.2016р.

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону: оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG; розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

П.1 гл.3 р.VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р., визначено, що побутові споживачі для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Такий договірукладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до Типового договору розподілу природного газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів Оператор ГРМ направляє кожному споживачу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2498.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 і є побутовими споживачами газу.

ПАТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 02.04.2015р. №1183, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже, серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікується як Оператор ГРМ.

Між сторонами укладенодоговір розподілу природного газу відповідно до вимог чинного законодавства, а саме шляхом приєднання позивачів до Типового договорурозподілу природного газу, оскільки вони щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Вказані обставини сторонами у справі не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню іншими належними засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч.1 статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Згідно з положеннями ст.2,6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - серпень 2017р.) постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку. Газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст..3, 4 цього Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами законодавцем не було визначено конкретного виду (індивідуальний чи загальнобудинковий) вузла обліку природного газу, яким газорозподільні підприємства зобов`язані були забезпечити споживачів природного газу.

При цьому, технічні умови приладового обліку природного газу в газорозподільній системі, визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, визначаються Кодексом ГРМ.

Так, відповідно до п.2,4 гл.1 р. ІХ Кодексу ГРМ порядок комерційного обліку природного газу) по об`єктах споживачів, у т.ч. побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до п.2,3 гл.1 р. ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Відповідно до гл.5 р.Х Кодексу ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення).

Так, відповідно до п.4 Тимчасового положення можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

При цьому, власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання (п.1 гл.5 р.ІІІ Кодексу ГРМ).

Крім того, при встановленні комерційного ВОГ, який належить Оператору ГРМ, на території чи у приміщенні споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) має бути укладений договір про відповідальне зберігання комерційного вузла обліку та його складових на весь строк їх експлуатації. Факт передавання на відповідальне зберігання комерційного ВОГ та його складових має бути зазначений в акті приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію (п.8 гл.4 р.Х Кодексу ГРМ).

Згідно з р.1 Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженої Постановою НКРЕКП №393 від 24.03.2016р. передбачено встановлення єдиного вузла обліку газу для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу від 31.08.2017р. в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий лічильник та з 01.09.2017р. здійснюється нарахування за спожитий природний газ за показниками загальнобудинкового лічильника. Вузол обліку прийнято до експлуатації за відсутності представника споживача (споживачів).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у т.ч. про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Судом встановлено, що в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Воронезька 6 ».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з ст.10 цього ж Закону вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; визначення обмежень на користування спільним майном.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що ПАТ «Запоріжгаз» при встановленні загальнобудинкового вузла обліку газу в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 не здійснив договірного врегулювання з відповідним балансоутримувачем багатоквартирного будинку - ОСББ «Воронезька 6», як це передбачено п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку та р.Х Кодексу ГРМ.

Як вже зазначалось, акт приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію не містить підпису представника споживача (споживачів). Суду не були надані укладені між ОСББ «Воронезька 6» та ПАТ «Запоріжгаз» договір на проведення монтажних робіт в загальнобудинковій газорозподільній системі, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу, договір про відповідальне зберігання комерційного вузла обліку та його складових.

При цьому, враховуючи, що загальнобудинкова газорозподільна система є спільним сумісним майном співвласників багатоквартирного будинку, рішення про користування таким майном, проведення будь-якого технічного переоснащення такої системи повинно прийматись загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку. Разом з тим, обставини справи свідчать про те, що такого рішення загальними зборами ОСББ «Воронезька 6» не приймалось, питання щодо договірного врегулювання встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу не вирішувалось.

Крім того, відповідно до п.5 Тимчасового положення обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Таким чином, встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу за змістом п.5 Тимчасового положення передбачає інший порядок визначення обсягів споживання розподілу плати згідно з показами загальнобудинкового лічильника пропорційно між споживачами в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що за відсутності згоди кожного із споживачів на такий розрахунок не тільки порушує приписи ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», але й є несумісним із встановленим п.5 ч.1 ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» принципом відповідності оплати житлово-комунальної послуги її кількості.

Тобто встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання об`єму газу, який насправді не використовувався споживачем. У випадку не встановлення у побутового споживача індивідуального лічильника відбувається математичний розрахунок спожитого газу між споживачами, у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

За вказаних обставин суд вважає, що встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу є порушенням прав позивачів як побутових споживачів газу з боку відповідача, оскільки його односторонні дії зі встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу без погодження зі споживачами призводять до порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач, свободи волевиявлення споживача, нав`язування таких умов одержання послуг, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним захистити порушене право позивачів як споживачів шляхом визнання незаконними дій відповідача щодо встановлення на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 загальнобудинкового вузла обліку газу та поновити порушене право шляхом зобов`язання відповідача здійснити демонтаж загальнобудинкового вузла обліку газу з допоміжними пристроями, після чого здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку будинку АДРЕСА_1 , задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Суд вважає, що такий спосіб захисту порушеного права позивачів відповідає вимогам ст.16 ЦК України, ст.4,22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом з тим, підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішень відповідача про об`єднання споживачів будинку в єдину групу, про включення будинку АДРЕСА_1 до Плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя для встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, суд не знаходить і вважає необхідним в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ч.2 ст.16 ЦПК України.

За вимогами вказаної норми права такий спосіб захисту може бути застосований по відношенню до рішень та дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, до яких відповідач не відноситься.

Крім того, суд вважає, що вимоги про скасування вказаних рішень відповідача та зобов`язання відповідача внести зміни до Плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя буде втручанням у господарську діяльність господарюючого суб`єкта та не відповідатиме вимогам закону.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762,00грн.

Керуючись ст. 12,13,89,141, 229, 258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 загальнобудинкового вузла обліку газу незаконними.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкту газорозподільної системи - загальнобудинкового вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» після демонтажу об`єкту газорозподільної системи - загальнобудинкового вузла обліку газу, здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1762(одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 23.08.2019 року.

Суддя: