П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„31" січня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 264/5566/17

Номер провадження 22-ц/804/50/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Мироненко І.П.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2018 року головуючого судді Кузнецова Д.В. із складанням повного тексту судового рішення 01 червня 2018 року по цивільній справі про стягнення поворотної фінансової допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( далі - ФОП ОСОБА_2) про стягнення поворотної фінансової допомоги,обґрунтовуючи вимоги тим, що між ним та відповідачем 07 серпня 2017 року та 23 серпня 2017 року було укладено два договори про надання поворотної фінансової допомоги № 11ФП та № 13ФП, за якими він перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 375 300 грн. та 98 500 грн. Крім того, позивачем була сплачена банківська комісія в розмірі 7 107 грн. Проте, на теперішній час поворотна фінансова допомога відповідачем частково не повернута, у зв'язку з чим просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь поворотну фінансову допомогу за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року в розмірі 375 300 грн. , за договором № 13 ФП від 23 серпня 2017 року в розмірі 98 500 грн. , комісію в розмірі 7 106,75 грн, а всього 480 906,75 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 11ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 07 серпня 2017 року в сумі 375 300 грн. та за договором № 13 ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 23 серпня 2017 року в сумі 98 500 грн., а всього 473 800 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 4 738 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне застосування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду по даній справі не було підстав для об'єднання позовних вимог за вказаними договорами , оскільки вони не пов'язані між собою, обґрунтовуються різними доказами та відсутні похідні позовні вимоги. Крім того зазначає, що позивач не довів належними доказами наявність у нього перед позивачем заборгованості, оскільки він категорично заперечує підписання договорів № 11ФП від 07 серпня 2017 року та № 13 ФП від 23 серпня 2017 року, оригіналів яких позивачем не надано, що унеможливлює проведення почеркознавчої експертизи підпису. Ксерокопії договорів не можуть бути належними та допустимими доказами. Також, на його думку, невірним є посилання суду на те, що відповідно до банківських квитанцій та виписок із банківського рахунку відповідача призначення платежів від ОСОБА_1 відповідало умовам обох договорів та зазначались як поворотно-фінансова допомога за договорами , оскільки з вказаних документів можна зробити висновок лише про рух грошових коштів, а не про правову природу такого руху та умови, на яких такі правові відносини могли би діяти. Крім того,судом першої інстанції не прийнято до уваги не виконання позивачем вимог ч.2 ст.530 ЦК України ,щодо повідомлення відповідача про повернення грошових коштів та право позивача на звернення до суду тільки через сім днів у випадку відмови повернення грошей.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

У судове засідання апеляційного суду відповідач ФОП ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Адвокат ОСОБА_3 надав заяву про підтримання доводів апеляційної скарги та про можливість розгляду справи у його відсутність (т.2. а.с.53,55-56,61-67).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (т.2. а.с.51,52).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 07 серпня 2017 року укладено договір № 11 ФП про надання поворотної фінансової допомоги та 23 серпня 2017 року договір № 13 ФП про надання поворотної фінансової допомоги , які є ідентичними за своїми умовами.

Згідно з п. 1.1. договорів позикодавець - ОСОБА_1 надає позичальнику - ФОП ОСОБА_2 поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2. договорів поворотною фінансовою допомогою визнається сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно з п. 2.3. договорів поворотна фінансова допомога надається протягом 24 місяців з дати підписання даного договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з особового або іншого рахунку позикодавця.

Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцеві (п. 2.4.) та відповідного до п. 3.1. договорів , поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.

З банківських квитанцій № ПН 797760 від 21 серпня 2017 року на суму 28 900 грн., № ПН 793384 від 18 серпня 2017 року на суму 40 000 грн., № ПН 785105 від 16 серпня 2017 року на суму 29 800 грн., № ПН 768952 від 08 серпня 2017 року на суму 73 850 грн., № ПН 781243 від 15 серпня 2017 року на суму 42 750 грн., № ПН 766006 від 07 серпня 2017 року на суму 50 000 грн., № ПН 800610 від 22 серпня 2017 року на суму 110 000 грн., вбачається, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2, відкритий в АТ «Укрексімбанк», від ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти на загальну суму 375 300 грн. за договором № 11 ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 07 серпня 2017 року.

З банківської квитанції № ПН 803853 від 23 серпня 2017 року вбачається, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2, відкритий в АТ «Укрексімбанк», від ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти в сумі 98 500 грн. за договором № 13ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 23 серпня 2017 року.

В квитанціях у призначенні всіх платежів було вказано, що вказані кошти є поворотно-фінансовою допомогою за даними договорами, що також підтверджується банківською випискою філії ПАТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі по рахунку № 0462, який відкритий на ім'я ФОП ОСОБА_2, про зарахування вказаних вище грошових коштів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором № 11ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 07 серпня 2017 року в сумі 375 300 грн. та за договором № 13 ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 23 серпня 2017 року в сумі 98 500 грн., а всього 473 800 грн.,суд першої інстанції виходив з того,що поворотна фінансова допомога є позикою та на підтвердження існування договірних зобов*язань позивачем надано письмові докази,засвідчені як позивачем так і банком про перерахування відповідачу коштів із зазначенням призначення платежів за договорами,факт отримання та зняття відповідачем коштів,та невиконання відповідачем взятих на себе зобов*язань.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача банківської комісії в сумі 7 106,75 грн. суд визнав необґрунтованими, оскільки вказана сума коштів не є частиною поворотної фінансової допомоги та не отримувалася ФОП ОСОБА_2, а була сплачена позивачем за власним бажанням за банківські послуги при перерахуванні фінансової допомоги. Крім того,суд зазначив,що повернення або відшкодування позикодавцеві банківської комісії не передбачено умовами договорів або положеннями діючого законодавства, а тому зазначена сума не відноситься до позики і стягненню не підлягає.

Поворотна фінансова допомога надається для фінансової підтримки та поповнення обігових коштів суб*єктів господарювання .

Відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Частиною 9 ст.10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює побідні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи зазначене, підлягають застосуванню вимоги параграфу 1 глави 71 ЦК України щодо договору позики.

Тобто,суд першої інстанції правильно визначив , що договір поворотної фінансової допомоги за своєю природою є договором позики, а операції з надання в позику коштів оформляються відповідно до вимог глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей, тобто є реальним.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи ,позивачем протягом серпня 2017 року грошові кошти вносилися на рахунок відповідача ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) № 0462 , що підтверджується відповідними фінансовими документами , у графі яких «призначення платежу» вказувалося «поворотна фінансова допомога».

Існування між сторонами саме договірних відносин випливає зі змісту положень ч.1 ст.207 ЦК України, згідно з якими правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, що підтверджено відповідними письмовими банківськими документами.

Враховуючи той факт, що внесення на рахунок ФОП ОСОБА_2 коштів в якості поворотної фінансової допомоги відбувалось за відповідними банківськими квитанціями, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що між сторонами були укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги .

Вказане також узгоджується з нормами матеріального права.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, судом першої інстанції було досліджено розрахункові платіжні документи та встановлена загальна сума внесення позивачем на розрахунковий рахунок відповідача коштів за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року 375 300 грн. та за договором № 13ФП від 23 серпня 2017 року 98 500 грн.

Тобто,позивачем документально підтверджений розмір наданої відповідачу поворотної фінансової допомоги .

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.Позика,надана за договором безпроцентної позики,може бути повернута позичальником достроково,якщо інше не встановлено договором.Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми,що позичалася,на банківський рахунок позикодавця.

Чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушення договірних зобов*язань без попереднього пред*явлення вимоги,навіть якщо такий обов*язок прямо передбачений договором .

Обрання певного засобу правового захисту,в тому числі і досудового врегулювання спору,є правом,а не обов*язком особи,яка добровільно,виходячи з власних інтересів його використовує,а тому з огляду на викладене, посилання скаржника на ч.2 ст.530 ЦК України відхиляються судом апеляційної інстанції .

Стаття 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає їх такими.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Отже, позов пред'являється особою, якій належить право вимоги, до особи, яка повинна відповідати за позовом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Об*єднання і роз*єднання позовів передбачено ст.188 ЦПК України ,яка передбачає,що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами:1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2018 року ,у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_3 про роз*єднання позовних вимог по цивільній справі було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні клопотання ,суд першої інстанції посилався на відсутність обґрунтованої підстави для роз*єднання позовних вимог,оскільки згідно з позовом позивач просить стягнути з відповідача поворотну фінансову допомогу за договорами від 07 серпня та від 23 серпня 2017 року ,та попри відмінність двох договорів в даті укладення,їх умови,предмет та строки є однаковими та витікають із одного виду цивільних правовідносин,тому їх об*єднання в одній позовній заяві є законним і подальший їх розгляд в одній справі не ускладнить їх вирішення,натомість роз*єднання призведе лише до затягування розгляду справи та не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Роз*єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови,що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (а.с.91,93).

З огляду на те,що судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо об*єднання позовних вимог ,а в ухвалі від 28 лютого 2018 року суд обґрунтував недоцільність роз*єднання позовних вимог , доводи апеляційної скарги у вказаній частині не спроможні.

З п.2.1.договору № 11 ФП від 07 серпня 2017 року вбачається,що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 400 000 грн. без ПДВ.Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 06 серпня 2019 року (п.8.1.).З п.2.1.договору № 13 ФП від 23 серпня 2017 року поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 400 000 грн. без ПДВ. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 22 серпня 2019 року (п.8.1.).

З п. 2.3. договорів вбачається, що поворотна фінансова допомога надається протягом 24 місяців з дати підписання даного договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з особового або іншого рахунку позикодавця.

Пункт 3 договорів передбачає порядок повернення допомоги ,серед яких повернення грошових коштів шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.

На думку суду апеляційної інстанції при вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює. З вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги суд відхиляє.

Відповідно до ч. 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглядаючи справу, судом першої інстанції було досліджено розрахункові платіжні документи та встановлено загальну суму внесення позивачем на розрахунковий рахунок відповідача ФОН коштів за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року 375 300 грн. та за договором № 13ФП від 23 серпня 2017 року 98 500 грн.

Проте ,суд першої інстанції з*ясовуючи питання щодо існування договірних відносин не звернув уваги на факт виконання відповідачем обов*язку з повернення коштів за договорами надання поворотної фінансової допомоги ,а саме за договором № 11ФП від 07 серпня 2017 року .

В позовній заяві позивач зазначав ,що на теперішній час поворотна фінансова допомога відповідачем частково не повернута.

Проте, суд першої інстанції перевіряючи надані докази та отримані банківські виписки філії ПАТ « Укрексімбанк» у м.Маріуполі по рахунку № 462 ,який відкритий на ім*я ФОП ОСОБА_2 про зарахування грошових коштів,не звернув уваги на те,що 27 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_2 перерахував позивачу ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_2,банк ПАТ «ПУМБ» 99 400 грн. «де у графі» призначення платежу» значилось повернення фінансової допомоги згідно договору № 11 ФП від 07 серпня 2017 року без ПДВ (а.с.88) .

Покладені в основу рішення наведені позивачем власні розрахунки, в яких він не відраховує повернуту відповідачем суму є помилковими, оскільки повернуті кошти фінансової допомоги у розмірі 99 400 грн. не можуть бути заборгованістю.

Суд на зазначене уваги не звернув, не з`ясував обставини по справі ,не врахував часткове повернення відповідачем суми за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми поворотної фінансової допомоги за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року у повному обсязі.

Грошові кошти у загальному розмірі 375 300 грн. за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року позивачем вносилися на рахунок відповідача та з урахуванням сплаченої відповідачем суми за вказаним договором 99 400 грн. до стягнення підлягає сума у розмірі 275 900 грн.(375 300 грн.-99 400 грн. = 275 900 грн.)

Враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи та вимоги законодавства,а також виходячи з оцінки доводів скарги відповідача,апеляційний суд вважає,що рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2018 року в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги у розмірі 473 800 грн. підлягає зміні та стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з поворотної фінансової допомоги у розмірі 374 400 грн., яка складається з заборгованості : за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року у розмірі 275 900 грн. та за договором № 13 ФП від 23 серпня 2017 року у розмірі 98 500 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч.1,ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції,не передаючи справи на новий розгляд,змінює або ухвалює нове,цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 4063,86 грн.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає зміни в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги та суми судового збору .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково .

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2018 року в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги у розмірі 473 800 грн. та суми судового збору у розмірі 4 738 грн. - змінити .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1,який зареєстрований за адресою : 87513, м.Маріуполь, 24 квартал,б.4.кв.7) на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,ІПН НОМЕР_2,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) заборгованість з поворотної фінансової допомоги у розмірі 374 400 (триста сімдесят чотири тисячі чотириста ) грн., яка складається з заборгованості : за договором № 11 ФП від 07 серпня 2017 року у розмірі 275 900 (двісті сімдесят п*ять тисяч дев*ятсот ) грн. та за договором № 13 ФП від 23 серпня 2017 року у розмірі 98 500 (дев*яносто вісім тисяч п*ятсот ) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,ІПН НОМЕР_2,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 063 (чотири тисячі шістдесят три ) грн. 86 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2019 року .

Судді: