Провадження № 2/638/156/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарів судового засідання Самогньозд О.І., Котяш Н.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» 29.12.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за договором б/н від 20.04.2011 року в розмірі 6 356,06 грн. Позов обґрунтовано тим, що 20.04.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, у відповідності до якого, остання, отримала кредит в розмірі 3 000 грн ( описка в позовні заяві, зазначено розмір кредиту в сумі 8 000 грн) . зі сплатою відсотків за користування кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Станом на день смерті, останнього, кредитні кошти не повернуті. Позивачем 21.12.2015 року було направлено претензію кредитора до Хорольської державної нотаріальної контори, та 09.08.2016 року позивачем було отримано відповідь, відповідно до якої спадкоємцем померлої є ОСОБА_1 . Останньому, 17.08.2016 року було направлено лист-претензію про повернення боргу, однак, відповідачем суму заборгованості в добровільному порядку погашено не було, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та, просив стягнути заборгованість по кредитному договору із відповідача, як з спадкоємця, в примусовому порядку та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіної А. М., яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 р. № 8332 КН ОСОБА_3 , надійшла заява разом із позовом, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якої просив розглядати справу за його відсутністю та позовні вимоги банку залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.04.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, у відповідності до якого, остання, отримала кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Староаврамівка Хорольського району Харківський області.

В обгрунтування позову позивачем зазначається про те, що станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за вказаним кредитним договором становить суму в розмірі 6 356,6 грн. - заборгованість за кредитом.

Однак, дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що зазначена заборгованість розрахована позивачем станом на 31.10.2016 року, та розрахунок заборгованості ОСОБА_2 на день її смерті 31.10.2014 року, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК Українивстановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У відповідності до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст.79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що матеріали справи містять докази укладання договору з ОСОБА_2 , однак, доказів на підтвердження розрахунку заборгованості станом на дату смерті позичальника, - позов не містить та позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем пред`явлено даний позов до відповідача ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , однак, судом встановлено, що 21.12.2015 року позивачем було направлено до Хорольської державної нотаріальної контори претензію кредитора та, відповідно до листа Хорольської державної нотаріальної контори від 09.08.2016 року, позивачу було повідомлено, про те, що відповідно до ст.1281 ЦК України, претензії кредиторів подаються до нотаріальної контори до шести місяців з дня відкриття спадщини, а також повідомлено, що за даними нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа згідно із заявою на майно, з якою звернувся ОСОБА_1 .

Разом з тим, 17.08.2016 року позивачем було направлено лист-претензію ОСОБА_1 про необхідність сплати заборгованості в сумі 6356,06 грн., однак, доказів на підтвердження того, що адресат отримав лист-претензію позивача, - матеріали справи не містять.

Окремо, слід звернути увагу на те, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг ОСОБА_2 , після його смерті, продовжував збільшуватись до 31.10.2016 р. та актуального розрахунку заборгованості станом на день смерті боржника суду не надано.

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Так, згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимог кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі.

Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

При цьому, за змістом цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч.1 ст.1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати.

Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. ( п.189).

Встановлені законом строки для пред`явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що банк повідомляв боржника ОСОБА_2 , а також після її смерті - належного спадкоємця, ОСОБА_4 , про наявність боргу перед банком та обов`язку його погасити саме за договором від 20.04.2011 року.

З розрахунку вбачається, що останній платіж за договором було здійснено 14.03.2015 року в сумі 400 грн., тобто після дня смерті ОСОБА_2 , а за життя позичальника було здійснено останній платіж - 23.10.2014 року в сумі 390,00 грн.

З наведеного слідує, що в період з 14.03.2015 року, впродовж більше восьми місяців, - позивачем не пред`явлено жодних претензій позичальнику щодо неналежного виконання договірних зобов`язань.

Крім того, про смерть позичальника та відкриття спадкової справи позивачу було достеменно відомо ще в 2015 році, однак, з листом-претензією до відповідача, який, на думку позивача, є спадкоємцем позичальника, позивач звернувся лише в серпні 2016 року, а з позовом до суду - в грудні 2018 року, тобто через 2 роки та 3 місяца після направлення претензії відповідачу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позовна заява не містить обґрунтувань, що відповідач знав про борги спадкодавця, і такі обставини не доводилися позивачем в суді.

Серед іншого, слід зазначити про те, що станом на серпень 2015 року позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника, однак з позовом до суду з вимогами до відповідача, останній звернувся лише в грудні 2018 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Частиною 4 статті 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки, кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до відповідача

Крім того, суд звертає увагу сторони позивача на те, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строками позовної давності.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено достатніми доказами те, що відповідач дійсно є спадкоємцем померлого позичальника, а відтак належним відповідачем у даній справі, та те, що позивачем пред`явлено вимоги з порушенням строків визначених законом, суд приходить до висновку про повну необґрунтованість, безпідставність та недоведеність позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. ст. 608,609, 1218-1223,1268,1270,1281.1282 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 81, 133.139.141.264.265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складання повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Грищенко І.О.