Справа № 553/1453/19
Провадження по справі №4-с/305/11/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Тулик І. І. ,

ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 26.12.2018 року за №28422833 про стягнення на користь держави виконавчого збору

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області Попова М.С. №553/1453/19, номер провадження 4-с/531/4/19 від 15 липня 2019 року передано до Рахівського районного суду Закарпатської області справу №553/1453/19, номер провадження 4-с/531/4/19 за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 26.12.2018 року за №28422833 про стягнення на користь держави виконавчого збору. Підставою передачі справи стало те, що оскаржуване рішення Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтаваській області передано на виконання до Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Рахівського районного суду Закарпатської області.

Згідно ч.2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов"язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК україни, суд передає справу на новий розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.2 ст.32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Визначаючи юрисдикцію суду щодо розгляду поданої ОСОБА_1 скарги про визнання незаконною та скасування постанови Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 26.12.2018 року за №28422833 про стягнення на користь держави виконавчого збору, встановлено відсутність підстав для прийняття скарги до провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Предметом скарги ОСОБА_1 являється власне постанова Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області №28422833 від 26 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 14855,05 гривень.

Отже, скаржник ОСОБА_1 звертаючись до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 26.12.2018 року за №28422833 про стягнення на користь держави виконавчого збору не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства, тому припустився порушення відповідних норм процесуального права, у зв"язку з чим у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 18, 186, 260, 261, 447 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови Карлівського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 26.12.2018 року за №28422833 про стягнення на користь держави виконавчого збору.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Роз"яснити скаржнику, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: Тулик І.І.