ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3717/19 Справа № 172/263/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що проживання дітей з батьком якнайкраще забезпечить інтереси цих дітей.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/2 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей.

Розпорядженням голови Васильківської райдержадміністрації від 01.10.2012 року надано право участі батькові ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та визначено порядок його участі у вихованні.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 року зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди щодо участі ОСОБА_2 у вихованні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визначено порядок участі батька у вихованні дітей.

Довідкою виконкому Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 26.09.2017 року підтверджено факт проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та знаходження на його утриманні.

Розпорядженням голови Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 29.09.2017 року встановлено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та знаходження на його утриманні. Батька зобов`язано не створювати перепон для спілкування дітей з матір`ю.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, даними висновками не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір`ю, відсутні правові підстави, передбачені нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матір`ю.

А тому, в даному випадку не врахована позиція ОСОБА_1 , яка бажає, щоб діти проживали з нею, так як має змогу забезпечити їх всім необхідним, постійно піклується за станом їх здоров`я, має з ними психологічний контакт, прив`язаність один до одного.

ОСОБА_1 має всі можливості для створення дітям належних умов для їх виховання та розвитку.

Окрім цього, проживання дітей разом з позивачем відповідає психологічним, моральним та фізичним їх інтересам. Позивач має можливість в повній мірі займатись вихованням дітей.

Разом з тим, ОСОБА_1 не чинить жодних перешкод для спілкування відповідача з дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти не були позбавлені батьківського піклування.

Також, з матеріалів справи вбачається, що спиртними напоями ОСОБА_1 не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі було проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає: «Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили».

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років. визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За положеннями частини першої та другої статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Принципом 7 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTV, UKRAINE, № 31111/04, 8 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При Визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у акнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, s100. ССПЛ, від 16 липня 2015 року).

У силу ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифіка Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, не займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

До пояснень,наданих у судовому засіданні суду першої інстанції , дітей сторін доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пояснили ,що проживають з батьком і не бажають проживати з матір`ю,колегія суддів ставиться критично,оскільки в суді апеляційної інстанції діти надали інші пояснення,а саме ,що вони проживали з батьком з серпня 2017 року, а з літа 2019 року проживають з матір`ю і не бажають проживати з батьком, оскільки у батька з`явилась інша жінка, з якою у них не склались відносини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року №6 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

А тому, враховуючи тривалість проживання дітей з матір`ю, забезпечення сталості їх соціальних зв`язків з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, колегія суддів вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року необхідно скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1760,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю-задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1760,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича