ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №585/1437/19

Номер провадження 22-ц/816/5064/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду цивільну справу № 585/1437/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 вересня 2019 року (суддя Машина І.М.),

в с т а н о в и в :

20 червня 2019 року Роменський міськрайонний суд Сумської області задовольнив позов ОСОБА_1 . Суд змінив розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за попереднім судовим рішенням від 02 квітня 2015 року та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд також стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

17 вересня 2019 року додатковим рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200,00 гривень.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, відповідач просив скасувати додаткове рішення від 17 вересня 2019 року в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2200 гривень.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував, що судові засідання у справі не проводились, оскільки відповідач визнав позов. Підготовлені адвокатом клопотання в суді не заявлялися, зустріч з клієнтом та надання консультації з права не може вважатися наданням правничої допомоги. Тому, з урахуванням складності справи та фактично виконаного адвокатом обсягу робіт, обґрунтованими є витрати на правничу допомогу в розмірі одної тисячі, а не 3200,00 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що додаткове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 3.200 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка надала достатні докази на підтвердження понесених нею витрат, при цьому суд врахував їх співмірність зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( стаття 30 зазначеного закону).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

У справі встановлено, що при зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 уклала з адвокатом Сенчею О.О. договір про надання правової допомоги від 22 березня 2019 року (а.с. 36-40). Додатковою угодою № 1 від 22 березня 2019 року сторони визначили розмір та порядок сплати гонорару адвоката. Пунктом 1 угоди встановлено, що за виконання доручення Клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі 3200,00 гривень.

Вказана у пункті 1 Додаткової угоди сума гонорару сплачується в якості оплати за: складання позовної заяви та підготовку відповідних додатків до неї; розробку позиції по справі; складання письмових клопотань для їх заявлення у судовому засіданні (за необхідності); опрацювання додаткової юридичної літератури та аналіз відповідного законодавства, судової практики з метою визначення найбільш доцільного способу захисту та перспективи досягнення позитивного для клієнта результату (за необхідності); представництво Адвокатом інтересів Клієнта в суді першої інстанції (пункт 2 Додаткової угоди) (а.с. 41).

28 березня 2019 року ОСОБА_1 на виконання своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги сплатила адвокату гонорар у розмірі 3200,00 гривень (а.с. 1).

Позивачка надала до суду проміжний звіт про виконання договору про надання правової допомоги від 22 березня 2019 року, який конкретизує зміст наданих адвокатом та прийнятих позивачкою послуг з професійної правничої допомоги, а саме: консультація, складання позовної заяви, складання клопотань, копіювання та посвідчення документів. Загальна вартість наданих послуг становить 2.000,00 гривень (а.с. 42).

До сплаченої позивачкою суми гонорару також включена оплата представництва її інтересів адвокатом у суді за два засідання (з розрахунку 600 грн за одне судове засідання) у розмірі 1200 грн, як було визначено попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат (а.с. 35).

Матеріалами справи підтверджується присутність адвоката Сенчі О.О. у судових засіданнях 23 травня 2019 року та 13 червня 2019 року (а.с. 62, 102).

За змістом часин 5, 6 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що до ухвалення судом рішення про розподіл судових витрат, ОСОБА_2 правом передбаченим частиною 5 статті 137 ЦПК України не скористався, клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, які понесені сторонами, до суду не подав.

Отже, за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначає, що консультація з питань сімейного, цивільного та міжнародного правного права не належить до правничої допомоги. Проте такі твердження не впливають на висновки суду, оскільки не ґрунтуються на законі.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні КСУ від 30 вересня 2009 року № 23-рп /2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо.

Крім того, за замістом п.6 ст.1, п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надання консультацій і роз`яснень з правових питань є видом правової допомоги адвоката.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування оплати за підготовку поданих до суду клопотань, а також представництва інтересів позивачки в судових засіданнях також безпідставні, оскільки зазначені послуги були надані у повному обсязі адвокатом та оплачені позивачкою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 46-48, 62, 102).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367,368, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 20 грудня 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина