Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 520/5200/14-ц

провадження № 61-32117 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства«Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М.,

Гайворонського С. П., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 214 тис. доларів США зі сплатою 11,2 % річних строком до 28 вересня 2017 року.

У той же день для забезпечення виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_5 і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Позичальник зобов?язань за кредитним договором не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19 березня 2013 року становила 252 639 доларів 86 центів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 191 310 доларів 57 центів США, заборгованість по процентам у розмірі 61 329 доларів 29 центів США.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта банк» та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, утому числі і за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 .

Ураховуючи вкладене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд у рахунок погашення зазначеної вище заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2015 року у складі судді Реви С. В. позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2007 року. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач зобов?язання за договором про надання споживчого кредиту не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено судом з урахуванням положень договору та вимог закону. Відтак, наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, а вартість предмета іпотека визначена сторонами в договорі іпотеки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів встановлення початкової ціни предмета іпотеки. Крім того, позивачем не доведено розмір заборгованості за кредитним договором.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У червні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції передчасно зроблено висновок про відмову у позові, оскільки оцінка предмета іпотеки здійснюється безпосередньо на стадії виконавчого провадження. Крім того, сторони в договорі іпотеки погодили вартість майна, яке було передано в іпотеку. Доказів на спростування розміру кредитної заборгованості відповідачами не було надано і судом їх не встановлено.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 520/5200/14-ц із Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким останньому було надано кредит у розмірі 214 тис. доларів США зі сплатою 11,2 % річних строком до 28 вересня 2017 року.

У той же день для забезпечення виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_5 і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Позичальник зобов?язань за кредитним договором не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19 березня 2013 року становила 252 639 доларів 86 центів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 191 310 доларів 57 центів США, заборгованість по процентам у розмірі 61 329 доларів 29 центів США.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта банк» та ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, утому числі і за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 .

Отже, у силу статей 512, 514 ЦК України ПАТ «Дельта банк» набуло право вимоги, як новий кредитор, до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 за кредитним договором та договором іпотеки від 28 вересня 2007 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, прийняв рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом продажу вище вказаного нерухомого майна на прилюдних торгах.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку», що стало підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції з прийняттям рішення про відмову у позові.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд не врахував, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не є безумовною підставою для відмови у позові, оскільки сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Посилання апеляційного суду на те, що розмір боргу за кредитним договором не підтверджено належними та допустимими доказами спростовується матеріалами справи, а саме: випискою по кредитному договору (а.с. 36-40, т. 1), довідкою від 13 березня 2013 року (а.с. 33, т. 1), який відповідачами не спростовано.

Разом з тим, задовольняючи позов, суд першої інстанції не зазначив в резолютивній частині рішення загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис предмета іпотеки, у зв?язку з чим рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 підлягає стягненню по 1 827грн з кожного на користь ПАТ «Дельта Банк»на відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та по 2 192 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково з ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства«Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 у рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2007 року № 0 у розмірі 252 639 доларів 86 центів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 191 310 доларів 57 центів США, заборгованість по процентам у розмірі 61 329 доларів 29 центів США.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 по 1 827грн з кожного на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та по 2 192 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта