Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 205/4216/19
Провадження № 2/553/1151/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.12.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Конновій Є.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, в якому зазначила, що останнім часом вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувала, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям.

Обгрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини позивачем вказувалось про те, що від шлюбу з відповідачем мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, але надала на адресу суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги в частині розміру аліментів у вигляді 1/4 з усіх видів доходів заробітку та щодо судових витрат підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 02 березня 2013 року, сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного тану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 163. Шлюб укладено між сторонами вперше.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Судом встановлено, що неповнолітня дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2013 року, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, сторони від спільного шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 являється батьком неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обов`язок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку ( доходу), починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265ЦПК України, ст. 110-112 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного тану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 163, від 02 березня 2013 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити - ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 16 травня 2019 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Копію рішення направити до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко