справа № 278/1109/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Грубіян Є.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь 2 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 68 125 гривень 00 копійок боргу за договором позики.

В обґрунтування позову вказано, що 23.12.2015 року між сторонами укладено договір позики, на підтвердження якого відповідач видав позивачеві розписку про отримання нею 23.12.2015 року у борг 3 000 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути взяті у борг кошти шляхом щомісячної виплати позивачу 200-500 доларів США.

На даний час договір позики є діючим, оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього.

Відповідач відзиву на позов не подала, свого ставлення до позовної заяви не висловила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Згідно розписки, датованої 23 грудня 2015 року, відповідач отримала від позивача у борг кошти в сумі 3 000 доларів США, які зобов`язувалася повернути, виплачуючи 200-500 доларів США щомісячно.

2.11.2016 року відповідач повернула позивачеві частину боргу в розмірі 500 доларів США, про що свідчать відповідні записи в розписці.

Станом на момент подачі позовної заяви відповідач заборгувала позивачеві за договором позики 2 500 доларів США, що станом на 31.03.2019 року складає 68 125, 00 гривень

Правовідносини, що склались між сторонами у справі, відповідають та регулюються наступними нормами матеріального закону.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України надалі за текстом Кодекс). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Кодексу). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 Кодексу). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1-2 ст. 533 Кодексу).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначних родовими ознаками (ст. 1046 Кодексу). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На позичальника покладається обов`язок передбачений ст. 1049 Кодексу, повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім цього, наведені правовідносини регулюються наступними нормами процесуального закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

У ході розгляду справи беззаперечно встановлено наявних зі сторони відповідача перед позивачем боргових зобов`язань, що, зокрема, не спростовувалось відповідачем. В даний час відповідач ухиляється від покладених на неї зобов`язань за договором позики. За таких обставин, права позивача підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Оскільки позов підлягає до повного задоволення, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 68 125 (шістдесят вісім тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи у сумі 768, 40 гривень.

Повне рішення складено - 27 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян