Справа № 539/4215/19
Провадження № 2/539/1548/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

В позові вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

21.07.2010 за його згодою у вищевказаному будинку був зареєстрований брат його невістки ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що відповідач фактично в будинку не проживав, а весь цей час мешкає в с. Клепачі Лубенського району Полтавської області. Разом з тим, на пропозиції знятися з реєстрації згоди не дає, що створює перешкоди йому, як власнику будинку у здійсненні своїх прав.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що право відповідача на користування чужим майном (спірним будинком) підлягає припиненню відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України та прохає суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання в будинку АДРЕСА_1 .

При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування незавершеного будівництвом житлового будинку, готовність 62%, посвідченого 01.03.1983 державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори. Державна реєстрацію будинку в цілому здійснена 30.08.1988 (а.с.11-17).

Відповідно до довідки Лубенського К ЖЕУ №9900 від 03.10.2019 в будинку за вищевказаною адресою, зареєстровані ОСОБА_1 , 1932 року народження, ОСОБА_2 , 1976 року народження та ОСОБА_4 , 1987 року народження (а.с.7).

Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно акту вуличного комітету від 28.09.2019 в будинку за адресою АДРЕСА_1 дійсно зареєстрований ОСОБА_2 , 1976 року народження, але проживає за іншою адресою (а.с.10).

Згідно акту Калайденцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 18.10.2019 ОСОБА_2 проживає у домогосподарстві ОСОБА_5 за адресою 3-й АДРЕСА_2 без реєстрації з 2010 року і по теперішній час (а.с.18).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Крім цього, суд бере до уваги приписи ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, керуючись положеннями статей 391, 406 ЦК України, враховуючи, що будинок належить на праві приватної власності позивачу, а також те, що мають місце істотні обставини, які полягають у фактичному тривалому не проживанні відповідача у будинку та створенні перешкод позивачу, як власнику будинку у здійсненні ним права користування своїм майно, які позивач вимагає усунути, суд вважає вимоги позивача доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положенні чинного законодавства, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття його з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору при зверненні до суду звільнений на підставі ч.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.6).

Керуючись ст. ст. 317,319, 321,391,406 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду )В.М.Даценко