Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 755/3745/16-ц

провадження № 61-35883св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представники відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що у січні 2008 року вона познайомилась із ОСОБА_4 , а з лютого 2008 року вони почали спільно проживати в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . 18 липня 2008 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Вказувала, що за час спільного проживання, без реєстрації шлюбу, ними були придбані дві земельні ділянки, на одній з яких у вересні 2008 року було розпочато будівництво житлового будинку. Інша земельна ділянка не використовувалася та з часом була продана. Право власності на ці земельні ділянки було зареєстровано за ОСОБА_4 . Однак під час продажу земельної ділянки останній не заперечував, що це майно набувалася у період спільного проживання сторін, і вона, як співвласник, давала свою згоду на її відчуження.

У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року було розірвано шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4 .

Домовленості щодо поділу майна між ними не досягнуто, тому вона звернулася до суду з відповідним позовом, під час розгляду якого ОСОБА_4 пред`явив зустрічний позов про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, зі змісту якого вбачається, що він заперечує факт їх спільного проживання у період з лютого 2008 року до липня 2008 року.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у період з 01 лютого 2008 року до 18 липня 2008 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З указаними вимогами ОСОБА_1 звернулася у порядку позовного провадження, оскільки між сторонами існує спір щодо права на майно, набуте у цей період.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року у складі судді Виниченко Л. М. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 01 березня 2008 року до 18 липня 2008 року.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі належних і допустимих доказів було встановлено, що у період з 01 березня 2008 року до 18 липня 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, мали взаємні права і обов`язки, тому наявні правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання сторін у цей період однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2017 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах у період з 01 лютого 2008 року до 18 липня 2008 року, оскільки матеріали справи не містять доказів існування між сторонами у цей період усталених відносин, притаманних подружжю, відсутні підстави вважати, що сторони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки. Відносини сторін в указаний період не мають ознак подружніх відносин, а саме не підтверджено наявність факту ведення спільного господарства, прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 червня 2019 року № 705/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки обставини перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах підтверджуються належними і допустимими доказами, зокрема, показаннями свідків, фотокартками та іншими письмовими і речовими доказами.

Заперечення на касаційну скаргу відповідачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 200 000,00 дол. США.

14 травня 2008 року ОСОБА_4 було придбано частину земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 14 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишовою І. П. і зареєстрованого за № 72.

У травні 2008 року ОСОБА_4 було розпочато будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці.

08 липня 2008 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 713, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року, що набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя, і визнання права особистої приватної власності на майно.

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0600 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_4 на всі будівельні матеріали, конструктивні елементи, вироби та обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 .

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Infiniti QX60, номерний знак НОМЕР_3 та визнано особистим борговим зобов`язанням ОСОБА_4 боргові зобов`язання перед публічним акціонерним товариством «Вернум Банк» за кредитним договором від 16 лютого 2015 року.

Припинено право власності ОСОБА_1 на автомобіль Infiniti QX60, номерний знак НОМЕР_3 .

Припинено право власності ОСОБА_4 на автомобіль Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду у повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України 2004 року.

Статтею 179 ЦПК України 2004 року встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні вказаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За загальним правилом, встановлення фактів, що мають юридичне значення, в цивільному судочинстві відбувається в порядку окремого провадження. Разом з тим, за наявності спору про право, який випливає зі встановленого факту, такі справи мають розглядатися в порядку позовного провадження.

Незалежно від того, в якому порядку буде розглядатися справа про встановлення факту, що має юридичне значення, у заяві чи позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити, з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції відмовив у позові у зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Однак, апеляційний суд не звернув увагу на те, що у позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник не обґрунтовував, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів їй необхідно, щоб суд встановив факт того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у період з 01 лютого 2008 року до 18 липня 2008 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Таким чином, суд не врахував, що у поданій заяві відсутня мета встановлення юридичного факту, а саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

При цьому твердження ОСОБА_1 , що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для вирішення спору про поділ майна подружжя, не може вважатися прийнятною метою для встановлення цього юридичного факту, оскільки питання поділу майна між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вже вирішено рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року, яке набрало законної сили.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вказаного Верховний Суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення апеляційного суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає, оскільки судом касаційної інстанції змінено лише мотиви відмови у позові.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 415, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта