Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 306/1040/15-ц

провадження № 61-27400св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Лео»,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Василиха Ж. В. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року в складі колегії суддів: Кожух О. А., Бигаги Т. Ю., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

07 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Лео» (далі - ПП «Лео») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 012 Є/V-U, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою 16 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 14 березня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 та ПП «Лео» цього ж дня було укладено окремі договори поруки.

Банк зазначав, що відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку із чим станом на 13 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 33 011,83 доларів США.

Враховуючи, що рішенням Свалявського районного суду від 24 грудня 2013 року з відповідачів уже було стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 174 073,63 грн, що еквівалентно 21 798,98 доларів США, банк просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 11 785,06 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 13 березня 2015 року становило 254 675,17 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» збільшив позовні вимоги, та остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 28 636,93 доларів США, яка складається з: 10 702,31 доларів США - заборгованість по процентах, 17 934,62 доларів США - пеня.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року, провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПП «Лео» про стягнення заборгованості закрито.

Закриваючи провадження в справі у частині позовних вимог до ПП «Лео», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що спір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП «Лео» (поручителем), які є юридичними особами, виник щодо окремого договору поруки і кредитор має право пред`явити вимогу до такого поручителя на підставі такого договору в порядку господарського судочинства, оскільки у силу вимог пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України справа у цій частині вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк», витребувано її матеріали з Свалявського районного суду Закарпатської області.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України 16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» аргументована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку в частині закриття провадження в справі щодо позовних вимог банку до ПП «Лео», оскільки позичальником за кредитним договором є фізична особа, з якою поручитель - юридична особа пов`язана солідарним неподільним зобов`язанням, що зумовлює спільний розгляд вимог до основного боржника і його поручителя за правилами цивільного судочинства.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходив

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з наступних мотивів.

Суди встановили, що 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 012 Є/V-U, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою 16 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 14 березня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 012/1 від 17 березня 2008 року. Крім того, з цією ж метою між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПП «Лео» також укладено договір поруки № 012/2 від 17 березня 2008 року.

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим рішенням Свалявського районного суду від 24 грудня 2013 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Лео» було достроково стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 174 073,63 грн, що еквівалентно 21 798,98 доларів США. Вказаним рішенням заборгованість була визначена станом на 08 травня 2012 року, до складу цієї заборгованості було включено, в тому числі, заборгованість за кредитом в сумі 18 442,00 доларів США (вся сума, яка підлягала поверненню на час закінчення строку дії договору 14 березня 2013 року).

Згідно з постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції від 19 лютого 2015 року, виконавче провадження закінчено у зв`язку з повною сплатою суми боргу і переведенням її стягувачу згідно з розпорядженнями.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження №14-219цс19) вказано, що: «Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальниці (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У цій справі позивач заявив однакову вимогу до кожного з відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальниці та поручителів.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов`язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов`язку для останніх.

Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Отже, цей спір слід в цілому розглядати за правилами цивільного судочинства».

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду також викладено у постановах від 13 березня 2018 року у справі №415/2542/15-ц (пункти 54-64), від 27 червня 2018 року у справі № 534/1898/14-ц (пункти 23-39), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункти 24-45).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», що заявлені позовні вимоги до поручителя ПП «Лео» мають розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відтак, ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року щодо закриття провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПП «Лео», належить скасувати як такі, що постановлені з порушенням вимог статей 15, 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин, оскільки недоліки, допущені судами не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, оскаржені ухвали судів попередніх інстанцій щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПП «Лео» про стягнення заборгованості за кредитним договором належить скасувати з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук