Справа № 505/4591/15-ц
Провадження № 4-с/505/30/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання Ісаченко О. Р.,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Кіртока В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Подільську Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (заінтересовані особи: державний виконавець Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіртока Вадим Володимировича, начальник Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яворський Григорій Валерійович, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась 25.11.2019 року в суд із скаргою на дії державного виконавця та начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та просила поновити їй строк на оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіртоки В.В., - в частині відкриття виконавчого провадження № 59719298, накладення у ньому арешту на її майно, та призначення суб`єкта оціночної діяльності та незалежної оцінки, та начальника цього відділу ДВС Яворського ОСОБА_4 , - в частині неналежного, всупереч закону розгляду та вирішенню її скарг на дії підлеглого йому державного виконавця; визнати незаконною оцінку належної їй 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнати незаконними процесуальні рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіртоки В.В., - в частині відкриття виконавчого провадження № 59719298, накладення у ньому арешту на її майно, та призначення суб`єкта оціночної діяльності та незалежної оцінки, й не реагування на її повідомлення про передчасність цих процесуальних актів, та начальника цього відділу ДВС ОСОБА_5 , - в частині неналежного, всупереч закону розгляду та вирішенню її скарг на дії підлеглого йому державного виконавця.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що Подільським МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області на цей час здійснюється виконавче провадження №59719298 по примусовому виконанню виконавчого листа № 505/4591/15-ц від 26.07.2019 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення із неї на користь ОСОБА_3 безпідставно нарахованої судами матеріальної компенсації у розмірі 74172,08 грн. за користування надлишком спільної квартири. При цьому їй було повідомлено лише про те, що вказане виконавче провадження розпочате за заявою стягувача ОСОБА_3 05.08.2019 року, та що того ж дня на все її майно постановою державного виконавця накладено арешт. Жодних звісток про вчинення інших

виконавчих дій, та пропозицій від державного виконавця про необхідність узгодження із стягувачем питань погашення заборгованості, їй не надходило.

Більше того, вона сама періодично вимагала від керівника відділу ДВС Яворського Г.В. примусово виконати припис іншого виконавчого листа Котовського міськрайонного суду Одеської області у тій же справі № 505/4591/15-ц, але на її користь, та забезпечити її вселення до її частини квартири. Так, ОСОБА_3 упродовж понад 4-х років умисно перешкоджала їй вселитись до належної їй на праві власності частини спільної із нею квартири.

Вважає процесуальні дії і рішення державного виконавця Подільського відділу ДВС Кіртоки В.В. у виконавчому провадженні № 59719298, спрямовані на арешт та примусовий продаж на електронних торгах належної їй 1/2 частки квартири, передчасними та незаконними. З результатами проведеної незалежної оцінки її майна вона категорично не погоджується, визначену вартість її частки житла вважає явно заниженою. У судових рішеннях в справі №505/4591/15-ц вартість спірної квартири чітко визначена.

13.06.2019 року судове рішення про її вселення набрало законної сили. Відповідно, відповідач ОСОБА_3 мала б добровільно допустити її в спірну квартиру, і лише після настання події її вселення у квартиру виникла б черга виконання її обов`язку сплати відповідачу матеріальну компенсацію.

Державний виконавець відділу ДВС Кіртока В.В. 05.08.2019 року своєю постановою відкрив виконавче провадження № 59719298, по примусовому стягненню із неї на користь ОСОБА_3 матеріальної компенсації у розмірі 74172,08 грн., за користування надлишком спільної квартири. Цього ж дня вказаний державний виконавець своєю постановою наклав арешт на все її майно, та викликав її письмовим «Викликом» для надання пояснень і матеріалів до відділу ДВС. При цьому він не вжив жодних заходів задля перевірки обставин, лише після настання яких є можливим, згідно закону, відкриття виконавчого провадження, та накладення арешту на майно.

Не вчинив жодної із належних у подібному випадку дій і начальник Подільського відділу ДВС Яворський ОСОБА_6 .В. Як начальник, ОСОБА_5 зобов`язаний був забезпечити скасування незаконних постанов або самим підлеглим, або ж своїми постановами з власної ініціативи.

У передбачений законом 10-деннй строк до суду із відповідними скаргами вона не звернулась, оскільки поведінка начальника органу ДВС Яворського Г.В. давала їй підстави вважати, що він сам своїм адміністративним рішенням задовольнить її скарги. На цій підставі, просить визнати зазначене поважною причиною пропуску вказаного строку, і поновити їй строк на оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності як державного виконавця Подільського від ділу ДВС Кіртоки В.В., так і його начальника ОСОБА_5 .

Представник скаржника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Державний виконавець Подільського від ділу ДВС Кіртока В.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні. Вказував, що ним при виконані виконавчого провадження не було порушено прав та інтересів скаржниці.

Начальник Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Яворський Г.В. у судове засідання не з`явився. Надав заперечення на скаргу, де вказували, що ним та державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження. Вказував, що заходи примусового виконання рішень за вищезазначеними виконавчими документами є абсолютно самостійними, незалежними одне від одного та не пов`язані між собою, а тому вимоги скарги є необґрунтованими. Просив відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_3 та її представник адвокат Чирка О. О. у судове засідання не з`явились. ОСОБА_7 надала письмові пояснення по скарзі, де просила розглянути справу у відсутність її та ОСОБА_3 . Вказувала, що ОСОБА_2 помилково та безпідставно пов`язує два виконавчі провадження стосовно виконання рішення у частині її вселення та в чистині стягнення з неї грошових коштів на користь ОСОБА_3 , та ставить їх в залежність один від одного. Жодних підстав у державного виконавця для відмови у відкритті провадження, зупинення чи закриття виконавчого провадження не було. Вважає скаргу ОСОБА_2 надуманою та такою, що має на меті затягнути примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Також, скаржницею безпідставно було пропущено строк на звернення до суду з даною скаргою. Просила

відмовити у задоволенні скарги та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за зловживання процесуальними правами, а саме: подання завідомо безпідставної скарги.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2016 року у цивільній справі №505/4591/15-ц, було частково задоволено позов ОСОБА_2 Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , виділивши у користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 17,7 кв.м., а ОСОБА_3 жилу кімнату площею 10,6 кв.м., підсобні приміщення: коридор площею 11,0 кв.м., кухню площею 4,0 кв..м.м, туалет площею - 1,0 кв.м., ванну площею - 1,9 кв.м, котельню площею - 2,2 кв.м, клітини східців площею - 9,6 кв.м., веранду площею - 7,6 кв..м., лоджію площею - 3,4 кв.м.- залишити у спільному користуванні; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну компенсацію у розмірі 22368,50 грн. за різницю у площі користування квартирою; вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 ; надано ОСОБА_2 дозвіл здійснити заміну замку у вхідних дверях цієї квартири та надати ключ від замку ОСОБА_3 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2016 року у цивільній справі №505/4591/15-ц, було виправлено описку, допущену у третьому абзаці резолютивної частини рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2016 року, у сумі грошової компенсації - «28875,70 грн.», замість помилково вказаної - «22368,50 грн.».

22.08.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист №505/4591/15-ц по вказаній цивільній справі щодо вселення ОСОБА_2

09.09.2019 року Подільським МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження ВНП №59991463 з примусового виконання виконавчого листа №505/4591/15-ц від 22.08.2019 року щодо вселення ОСОБА_2

26.07.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист №505/4591/15-ц по вказаній цивільній справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної компенсації за різницю у площі виділених у користування приміщень квартири у розмірі 74172,08 грн.

05.08.2019 року Подільським МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження ВНП №59991463 з примусового виконання виконавчого листа №505/4591/15-ц від 26.07.2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної компенсації.

05.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в АСВП № 59719298 та направлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, разом з викликом, в якому зобов`язано з`явитись до відділу державної виконавчої служби та надати докази про сплату боргу стягувану, повідомити про місце праці, майновий стан та доходи.

05.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та направлена за адресою фактичного мешкання - до відома.

13.08.2019 року боржником отримано лист, згідно інформаційної довідки з офіційного сайту ТОВ «Укрпошта».

Боржником не надано жодних документів про оскарження або скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист № 505/4591/15-ц від 26.07.2019 року, виданий Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної компенсації за різницю у площі виділених у користування приміщень квартири у розмірі 74172,08 грн.

При проведенні виконавчих дій примусового характеру державним виконавцем встановлено:

- об`єкти нерухомого майна за боржником зареєстровані, а саме: 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Інформаційна

довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

- згідно відповіді ТСЦ № 5149 автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані;

- згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб інформація стосовно боржника відсутня;

- згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України про номери рахунків фізичну особу - на обліку не перебуває;

- згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії інформація стосовно боржника відсутня;

- згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють інформація стосовно боржника відсутня.

02.10.2019 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виходу боржник за місцем знаходження майна, був відсутній.

02.10.2019 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника та направлена сторонам виконавчого провадження - до відома, відповідним органам - до виконання.

До відділу повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направлене на адресу боржника, а саме: АДРЕСА_3 , з розпискою в одержанні листа під підпис 10.10.2019 року.

25.10.2019 року у зв`язку із не зверненням сторін до відділу зі згодою щодо визначення вартості майна боржника, державним виконавцем для участі у виконавчому провадженні було призначено СОД - суб`єкта господарювання - ТОВ «Євроексперт Груп».

14.11.2019року на адресу відділу надійшов звіт про результати проведення незалежної оцінки нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , вартість якого становила 213640,00 грн.

15.11.2019року державним виконавцем відділу боржнику ОСОБА_2 та стягувачу ОСОБА_3 вручено під особистий підпис повідомлення про результати оцінки майна та копію висновку про вартість нерухомого майна.

15.11.2019року вищезазначене майно було передане на реалізацію до Одеської філії ДП «СЕТАМ».

15.11.2019 року державним виконавцем проведені виконавчі дії по вселенню ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 , за результатом яких рішення суду було виконано, стягувач ОСОБА_2 вселилась до квартири АДРЕСА_1 .

15.11.2019 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний:

розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом положень ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення за наявності низки умов, зокрема якщо: виконання рішення передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили; не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону; стягувач подав заяву про примусове виконання рішення та надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Судом встановлено, що в даному випадку усі вищенаведені умови були дотримані, а отже приватний виконавець зобов`язаний був винести постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа (ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2019 року №59719298 винесена державним виконавцем Кіртокою В. В. у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», та на підставі рішення суду, а тому підстави для визнання її незаконною відсутні.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч. 1 та ч. 3, ч. 10 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування

належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснено запити на наявність у боржника рухомого та нерухомого майна, що підтверджується наданими матеріалами виконавчого провадження, та згідно постанови від 02.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При розгляді даної скарги судом встановлено, що державним виконавцем було накладено арешт на частину квартири боржника, проведено її оцінку та передано на реалізацію, оскільки у боржника було відсутнє інше майно або доходи, це свідчить про те, що виконавець при накладенні арешту майно боржника діяв відповідно до норм статей Закону України «Про виконавче провадження» для ефективного, реального і в повному обсязі виконання рішення суду, а відтак суд вважає дії державного виконавця правомірними.

Відповідно до п. 15 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно і встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №6 від 07.02.2014 року надано роз`яснення, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем

за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12.07.2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Доказів невідповідності спірного звіту вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків й зниження вартості майна скаржником надано не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. За змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Державний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки саме суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність за надання недостовірної чи необ`єктивної оцінки майна.

Крім того, згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Відтак, у разі незгоди із результатами оцінки майна, про яку йому було відомо, заявник мав право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, й несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст.ст.76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК).

Обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії), своєчасно та неупереджено, з метою забезпечення реального виконання рішення, а тому відсутні відповідні правові підстави для визнання неправомірними винесених постанов

державного виконавця Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Встановивши, що доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження виконавчих дій скаржником не надано, суд прийшов до висновку про відсутність і порушень з боку начальника Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Також, суд зазначає, що рішення суду на даний час є не виконаним, що порушує права стягувача, а відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Твердження скаржника про неправомірність відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з неї грошових коштів до завершення виконавчого провадження про її вселення, суд вважає необґрунтованими, оскільки це є окремими провадженнями та не пов`язаними одне від одного.

Крім того, 15.11.2019 року виконавче провадження з вселення ОСОБА_2 було закінчене, що підтверджується постановою від 15.11.2019 року.

Частинами 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи, що скаржниця зверталась з заявами щодо оскарження дій та рішень державного виконавця до начальника відділу виконавчої служби, тобто вживала заходів щодо захисту своїх прав, суд вважає, що строк на подання даної скарги підлягає поновленню.

Вимоги представника стягувача про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за зловживання процесуальними правами суд вважає необґрунтованими, оскільки скаржниця звернулась до суду з вимогами в межах передбаченого чинним законодавства способу, що є її процесуальним правом.

Керуючись ст.ст.260, 261, 353, 447 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_2 строк для подачі скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (заінтересовані особи: державний виконавець Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіртока Вадим Володимировича, начальник Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої

служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яворський Григорій Валерійович, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя А. К. Вергопуло

Ухвалу суду підписано суддею 23 грудня 2019 року.