Справа № 316/1465/18
Провадження № 2/316/114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Бульба О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу №316/1465/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 р. ОСОБА_1 (діла позивач) звернулась до Енергодарського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій просить суд: стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що з відповідачем проживала однією сімєю без державної реєстрації шлюбу майже три роки з 17.09.2015 р. по 07.08.2018 р. Під час спільного проживання в них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, у звязку з тим, що спільне життя не склалось, сімейні стосунки були припинені та спільного господарства з серпня місяця не ведеться, вона з дитиною проживає окремо від відповідача. Позивач також зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча як їй відомо, він працює на Запорізькій АЕС та має постійних дохід, а отже може надавати матеріальну допомогу та утримання дитини.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.08.2018 р. провадження по справі було відкрито та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.9).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2018 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.15).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.11.2018 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 (а.с.37).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.47).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник: адвокат ОСОБА_3, яка діє за письмовим договором від 05.11.2018 р. (а.с.32) та ордером (а.с.34) не зявились надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності позовні вимоги визнають частково в розмірі 1/7 частини заробітку відповідача, однак не більше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку (а.с.19, 47).

Крім того, представником відповідача адвокатом ОСОБА_3 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.20-21), в якому представник відповідача зазначає, що окрім спільної дитини з позивачем по справі, відповідач також має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від колишньої дружини на якого сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку. Також, відповідач є батьком одинаком та має на утриманні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати якого ОСОБА_8 померла 23.10.2014 року.

Зазначає, що відповідач приймає участь у житті доньки ОСОБА_5 та надає матеріальну допомогу, у вигляді щомісячної оплати дитячого садку, який відвідує донька, купує харчі, відвідує дитину.

З розміром аліментів запропонованим позивачем сторона відповідача не згодна, оскільки це суперечить як інтересам відповідача так і інтересам його сина ОСОБА_9, якого відповідач виховує самостійно, та враховуючи, що на утримання сина ОСОБА_10 відповідач сплачує 1/6 частину свого доходу, враховуючи розмір прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, відповідач може сплачувати на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/7 частки його доходу.

Та просить суд призначити стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 1/7 частини усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, про розгляд справи у відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.52)

У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖС №314891 (а.с.4), сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач працює на Запорізькій АЕС та має дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою № 100 від 30.10.2018 р. (а.с.25).

Згідно ч.2, ч.3 та ч.4 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін

Як зясовано, між сторонами договору або домовленості щодо матеріального забезпечення відповідачем спільної дитини не укладалось.

Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

З зазначеного, щодо матеріального утримання неповнолітньої дитини випливає, що як батько так і мати повинні надавати дитині однакову матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

судом встановлено, що відповідач має на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КГ №077571 (а.с.30), мати дитини ОСОБА_12 померла 23.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №305759 (а.с.31), зазначені докази підтверджують посилання позивача, що він має на утриманні сина, якого виховує самостійно, витрати відповідача на сина ОСОБА_9 підтверджують також квитанції (а.с.26, 27).

Крім того, з довідки про заробітну плату та інші доходи № 100 від 30.10.2018 р. (а.с.25) встановлено, що з відповідача щомісячно стягуються аліменти за виконавчим листом на користь третьої особи по справі ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини, що спростовує посилання позивача на те, що відповідач не має стягнень за виконавчим листом та підтверджують посилання сторони відповідача щодо наявності аліментних зобовязань на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р. (надалі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 та 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні питання щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін по справі, який необхідно призначити до стягнення з відповідача на користь позивача, суд також враховує, що згідно з довідки №100 від 30.10.2018 р. (а.с.25), середньомісячний заробіток відповідача становить 13539 гривень.

Розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлений з 01.01.2019 р. складає 1626 гривні.

Як зазначалось, позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_10 на користь третьої особи по справі в розмірі 1/6 частини свого доходу.

Відповідач готовий сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 1/7 частини свого доходу. Однак, враховуючи принцип визначений в ст.52 Конституції України та приписи частин 1 та 2 ст.27 Конвенції відповідно до яких діти рівні у своїх правах, суд вважає, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 не може бути меншим ніж 1/6 частина доходу відповідача, як про те просить сторона відповідача, а також враховуючи також і те, що в разі призначення стягнення аліментів в зазначеній частці, розмір даної частки буде становитиме в середньому приблизно 2256 гривень на місяць, що є значно більше ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років встановлений з 01.01.2019 р., права дитини також порушені не будуть, враховуючи, що позивачем не надано розрахунку необхідності розміру аліментів саме у 1/4 частині доходу відповідача по справі. Крім того, суд також враховує, що на утриманні відповідача також є неповнолітній син ОСОБА_9, який, як встановлено проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні та враховуючи рівність дітей, розмір коштів який відповідач повинен витрачати і на сина ОСОБА_9 не може бути меншим ніж 1/6 частини. При цьому, загальний розмір усіх витрат відповідача на дітей не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що як зазначено у п.17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При складанні часток на трьох неповнолітніх дітей, при перерахунку на відсоткове значення, загальний розмір буде становитиме 49,8% що на думку суду не порушує прав відповідача, однак в разі призначення аліментів у розмірі який просить позивач 1/4 частина, будуть порушені не тільки права позивача, а і право неповнолітніх дітей щодо рівності утримання відповідачем.

Отже, аналізуючи вищенаведене та враховуючи рівність батьків неповнолітньої дитини перед законом щодо забезпечення необхідних умов для нормального всебічного розвитку неповнолітньої дитини та однакову відповідальність обох батьків перед законом, наявність доказів які впливають на розмір аліментів необхідного для призначення, рівність дітей один до одного, суд, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню та вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, оскільки такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та об'єктивним з огляду на вимоги закону та обов'язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Позивач звернувся до суду 27.08.2018 р., на підставі Закону України «Про виконавче провадження», позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 77-83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 271, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки селища ОСОБА_13 району, Мордовія, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_9, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави, судовий збір в розмірі 704 (семиста чотирьох) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення в повному обсязі складено 04.02.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба