Провадження № 22ц/812/2314/2019
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

справа № 484/1068/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Данилової О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон+» про захист трудових прав,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ТОВ «Авалон+» про захист трудових прав.

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення, сплативши судовий збір у розмірі 1 154 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» (далі - Закон) розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги складає 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За приписами частини 3 статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно вимоги майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для вимог майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ставка судового збору для фізичних осіб за вимогами майнового характеру у 2018 році складала 1 % від ціни позову, але не менше 704, 80 грн., за вимогами немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що також складало 704, 80 грн. (підпункт 1, 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону).

Позовні вимоги ОСОБА_1 складаються з вимоги немайнового характеру (зміна підстав звільнення) та вимог майнового характеру (стягнення заборгованості по заробітній платі, добових, вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні).

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, вимога позивача про зміну підстав звільнення, яка є за характером є відмінною від вимоги про поновлення на роботі, має бути оплачена судовим збором як вимога немайнового характеру у розмірі 1 057, 20 грн. (704, 80 грн. х 150 %).

При вирішенні питання про те, які з вимог майнового характеру підпадають під ознаки, зазначені у пункті 1 частини 1 статті 5 Закону слід виходити з положень статті 94 КЗпП та статті 2 Закону «Про оплату праці».

За змістом цих норм заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Вона складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виходячи з наведеного, вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку та за своєю правовою природою не є оплатою за виконану роботу, не відносяться до основної чи додаткової заробітної плати, а також не є заохочувальними чи компенсаційними виплатами у розумінні статті 2 Закону «Про оплату праці».

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року за наслідками розгляду справи № 910/4518/16.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про стягнення 82 233 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 9 600 грн. вихідної допомоги, а всього 91 833 грн., мають бути оплачені судовим збором у розмірі 1 377, 50 грн. (918,33 х 150 %).

Інші вимоги майнового характеру (стягнення заборгованості по заробітній платі та добових) підпадають під ознаки пункті 1 частини 1 статті 5 Закону та судовим збором не оплачуються.

Всього судовий збір за подачу апеляційної скарги на судове рішення складає 2 434,7 грн.

Оскільки апелянтом сплачено 1 154 грн. судового збору, то недоплата складає 1 280, 70 грн.

Вказаний недолік перешкоджає відкриттю апеляційного провадження та є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись статтями 185, 356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року залишити без руху.

Апелянту пропонується протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали сплатити 1 280, 70 грн. судового збору та направити оригінал квитанції апеляційному суду.

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

Одержувач коштів: УК у м. Миколаїв 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992781

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача(МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA6080007

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: «Судовий збір за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року, ».

У разі невиконання вказаних недоліків у зазначений строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду О.О.Данилова