ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/3452/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ушкодження майна (залиття квартири),-

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ушкодження майна (залиття квартири).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2015 року сталося залиття кухонного приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу. При зверненні до обслуговуючої організації - Комунальне підприємство «Основаніє», було зафіксовано наслідки залиття квартири та складено акт від 27.10.2015 року.

Позивачу було спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат щодо проведення відновлювальних ремонтних робіт, вартість яких відповідно до проектно-кошторисної документації (смети) склала 5370,00 грн. Окрім того, позивач зазначає, що внаслідок залиття квартири їй була завдана моральна шкода, яка виявилась як в душевних стражданнях через пошкодження майна й небажання відповідача відшкодовувати завдані збитки, так і в емоційних переживаннях з приводу стрімкого погіршення самопочуття, вона є інвалідом першої групи, була змушена приймати додаткові лікарські засоби.

Із урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 5370,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження майна (залиття квартири) у розмірі 5370,00 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського М.І. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом не було враховано, що позивач є особою похилого віку, інвалідом І групи, рухається за допомогою милиць, та спричинення матеріальної шкоди відповідачем залиттям квартири негативно позначилося на її здоров`ї та моральному стані. Вона переживала постійний стрес від факту спричинення залиття та спілкування з відповідачем, який неодноразово зобов`язувався усунути недоліки в ремонті квартири, а згодом перестав спілкуватися.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

В силу вимог ч.1та ч.2ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019року це192100грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджетна 2019рік» з 1січня 2019року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921грн.(1921грн.Х 100=192100грн.)), крім тих,які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, і вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року переглядається в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди. В іншій частині судове рішення не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, який проживає та зареєстрований в квартирі, що знаходиться поверхом вище, тому має відшкодовувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири. Що стосується моральної шкоди, то суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих вимог, у зв`язку з їх недоведеністю позивачкою.

З висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди не можна повністю погодитися з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Запорізької міської ради Департаменту реєстраційних послуг № 01-71/12087 від 07.11.2018 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 19.01.2016 року по теперішній час ( а.с. 15).

Згідно акту технічного стану від 27.10.2015 року комісією у складі працівників КП «Основаніє» було проведено обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_3 по заяві володільця квартири ОСОБА_1 на предмет залиття та встановлено: залиття стелі кухні (стеля окрашена, спостерігаються плями, на момент обстеження плями сухі), а також те, що залиття відбулося з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 , встановити причинну залиття неможливо, залиття разове (а.с. 3).

Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «БК «Форпост» розмір вартості необхідного ремонту квартири позивача складає 5370.00 грн ( а.с. 4).

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Як зазначено в статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пунктів 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивачка мотивувала спричинену їй моральну шкоду тим, що вона зазнала душевних страждань, оскільки отримала негативні емоції та переживала з приводу пошкодження її квартири, порушення звичного способу життя, оскільки вимушена була докладати додаткових зусиль для її нормалізації. Крім того, позивачка є пенсіонеркою та інвалідом І групи, рухається за допомогою милиць, що негативно позначилось на її здоров`ї від факту спричинення залиття та спілкування з відповідачем, який неодноразову зобов`язувався усунути недоліки в квартирі.

З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, так як з матеріалів справи вбачається, що внаслідок залиття квартири позивачці завдано моральної шкоди, яка виразилась у пошкодженні її майна. Позивач була вимушена звертатись до будівельної установи та до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач вирішити спір не погодився. Крім того, залиття квартири створило для ОСОБА_1 дискомфорт, оскільки після залиття квартира потребує ремонту, а внаслідок бездіяльності відповідача позивач протягом тривалого часу була позбавлена можливості це здійснити. Проте, з урахуванням вимог розумності та справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевськогорайонного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди скасувати. Прийняти в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду не переглядається.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 26 грудня 2019 року.

Головуючий, суддя - доповідачСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.