Номер провадження 2/676/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И .

21 листопада 2019 року. м. Кам"янець- Подільський

Кам`янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Стецюк-Стебницької Н.С.

справа № 676/8038/14-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Кам`янець-Подільська райдержадміністрація в особі органу опіки та піклування, про позбавлення права користування та реєстрації у домоволодінні, яке належить на праві власності власнику житла, -

В С Т А Н О В И В :

23.10.2014 року Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про примусове виселення мешканців із займаного житлового приміщення у відповідності до ст.109 ЖК України та ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції задоволено. Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 .01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22.04.2015 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалою суду від 01.08.2017 року позов в частині примусового виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 із займаного житлового приміщення залишено без розгляду та залучено до справи співвідповідачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.04.2018 року позов в частині примусового виселення ОСОБА_5 із займаного житлового приміщення залишено без розгляду.

02.04.2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із заявою про зміну предмету позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Кам`янець-Подільська райдержадміністрація в особі органу опіки та піклування, про позбавлення права користування та реєстрації у домоволодінні, яке належить на праві власності

ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 05.06.2018 року здійснено процесуальне правонаступництво відносно позивача ПАТ (АТ) «Райффайзен Банк Аваль» та залучено до участі у справі правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансову компанію «Форінт»».

Позивач , змінивши предмет позову та обгрунтовуючи позов, вказує, що у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, а саме, у відповідності до вимог ч.2 ст.109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле примцщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до переписки, у органі місцевого самоврядування, Слобідсько-Кульчіївецької сільської ради, відсутня можливість забезпечення житлом осіб (відповідачів), які можуть бути виселені за рішенням суду. Таким чином, по справі відбулася зміна фактичних обставин, пов`язана з неможливістю органів місцевого самоврядування та державної влади надання відповідачам житла, у випадку винесення рішення суду про їх виселення. Відповідно, на сьогодні не може бути задоволений позов в попередній редакції про виселення відповідачів та відновленні порушених прав позивача.

Позивач вказує, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_5 та перебуває в іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль» у відповідності до Договору іпотеки від 16.11.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 2548.

У відповідності до п.4.1.4. Договору іпотеки від 16.11.2007 іпотекодавець

ОСОБА_5 зобов`язався не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (докрема, не передавати його оренду, найом, не передавати в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження Предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це Іпотекодержателя.

Крім того, п.5.3. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодавець має право вчиняти будь-які юридичні дії щодо Предмета іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя. Такі юридичні дії включають (але не виключно), в т.ч. передавання предмета іпотеки у користування, а відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про іпотеку» - правочин, щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надавав ОСОБА_5 будь-які письмові дозволи на передачу Предмета іпотеки в користуванні будь-яких осіб, але

ОСОБА_5 , в порушення умов договору, без згоди Банку, передав Предмет іпотеки в користування відповідачів, надав згоду на здійснення їх протиправної реєстрації у домоволодінні. Таким чином, відповідачі, в порушення чинного законодавства, набули право на користування домоволодінням та протиправно зареєстрували своє місце проживання за адресою його місцезнаходження.

Вважають, що відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісти відсутньою або оголошення її померлою та просять позбавити

ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права користування та реєстрації у домоволодінні, яке належить на праві власності ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_8 звернулась до суду із відзивом на заяву про зміну предмета позову, вказуючи, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не можуть бути задоволеними, оскільки порушується право особи на житло, що гарантовано Конституцією України, Житловим кодексом України та Європейською конвенцією, яке охоплює право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Виселення із займаного приміщення допускається відповідно до ст.109 ЖК України, а відповідно до ст.405 ЦК України член сімі`ї власника втрачає право на користування житлом, а тому зміна предмета позову із виселення на позбавлення права користування та реєстрації є тотожними поняттями. Оскільки, відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» виселення відбувається із урахуванням ст.109 ЖК України, а сам позивач визнає, що рішенням суду про виселення за ст. 109 ЖК України, їм буде відмовлено, а тому і змінив предмет позову на інший. Вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають і просить в позові відмовити.

Представник позивача директор ТОВ «ФК «Форінт» В.А.Островський в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про день слухання справи, що підтверджується розписками.

Представник третьої особи О.Шклярук в судове засідання не з`явилась та звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує.

Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до

ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

У жовтні 2014 року Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про примусове виселення мешканців із займаного житлового приміщення на підставі ст.109 ЖК України та ст.40 Закону України «Про іпотеку», зазначивши в його обгрунтування, що 16.11.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір

№ 010/02-07/57-0114, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 300 00 гривень зі сплатою 14,5% річних з терміном повернення кредиту 09.11.2008 року та кредитний договір, за яким позичальник отримав кошти в розмірі 2 850 000 гривень з процентною ставкою 12,5% річних з терміном повернення до 15.11.2014 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, того ж дня між банком та ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки №2548, предметом якого є домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 170,3 кв.м., заставною вартістю за погодженням сторонами 506 549 гривень. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитних договорів рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Змінивши предмет позову позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» просить позбавити відповідачів права користування та реєстрації у домоволодінні, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , посилаючись виключно на умови, укладеного іпотечного договору, вказуючи, що у відповідності до п.4.1.4. Договору іпотеки від 16.11.2007 іпотекодавець ОСОБА_5 зобов`язався не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (докрема, не передавати його оренду, найом, не передавати в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження Предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це Іпотекодержателя, крім того, п.5.3. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодавець має право вчиняти будь-які юридичні дії щодо Предмета іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя. Такі юридичні дії включають (але не виключно), в т.ч. передавання предмета іпотеки у користування, а відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про іпотеку» - правочин, щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надавав ОСОБА_5 будь-які письмові дозволи на передачу Предмета іпотеки в користуванні будь-яких осіб, але

ОСОБА_5 , в порушення умов договору, без згоди Банку, передав Предмет іпотеки в користування відповідачів, надав згоду на здійснення їх протиправної реєстрації у домоволодінні. Таким чином, відповідачі, в порушення чинного законодавства, набули право на користування домоволодінням та протиправно зареєстрували своє місце проживання за адресою його місцезнаходження.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів підстав звернення до суду та предмету позову, а саме: дати реєстрації відповідачів у спірному домоволодінні, яке належить на праві власності ОСОБА_5 та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 і являється предметом зазначеної іпотеки, дати його передачі у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та порушення власником спірного домоволодіння ОСОБА_5 п.4.1.4. та п.5.3. Договору іпотеки від 16.11.2007 року.

Крім того, у відповідності до вимог ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселенння проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до переписки з Міністерством Соціальної політики України та органом місцевого самоврядування - Слобідсько- ОСОБА_10 (Слобідо- ОСОБА_10 ) сільською радою, відсутня можливість забезпечення житлом осіб (відповідачів), які можуть бути виселені за рішенням суду, що підтверджується Інформаційною довідкою Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради за №275 від 15.11.2017 року та Інформаційною довідкою Мінсоцполітики за № 706/0/166-17/403 від 30.11.2017 року.

Встановлено, що спірне домоволодіння не було придбане за рахунок кредиту, а отже, громадянам, яких виселяють, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, яке повинно бути зазначнено в рішенні суду. Тому, в разі відсутності такого житла, у зв`язку із неможливістю органів місцевого самоврядування та державної влади надати відповідачам житло, суд відмовляє у такому виселенні.

Таким чином, чинне житлове законодавство чітко передбачає порядок виселення, в даному випадку, мешканців іпотечного житла, відповідно до ст.109 ЖК України.

Відповідно до ст.405 ЦК України, член сімі`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, цивільним законодавством встановлюється дві окремі умови, за наявності

хоча б однієї з яких, особа має право на користування житлом поряд з власником, якими є: наявність сімейних зв`язків з власником житла та проживання в житловому приміщенні, в якому особа зареєстрована протягом одного року, крім того, позивачем по справі про втрату права на користування цим житлом може бути лише власник житла, в даному випадку - ОСОБА_5 .

Тому, зміна предмету позову із виселення на позбавлення права користування та реєстрації не змінює кінцевого результату та по суті є тотожними поняттями і однією із підстав для виселення осіб може слугувати втрата права користування житлом, а позбавлення права користування та зняття з місця реєстрації є підставою для виселення осіб за ст.109 ЖК України та відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Таким чином , на підставі вищевикладеного і того , що спірні правовідносини виникли , у зв"язку із виселенням відповідачів із іпотечного житла, оскільки звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, як зазначає позивач, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення права користування та реєстрації у спірному домоволодінні відповідачів , а тому , позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задоволенню не підлягають.

На підставі ст.109 ЖК України, ст.405 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Кам`янець-Подільська райдержадміністрація в особі органу опіки та піклування, про позбавлення права користування та реєстрації у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення 02 грудня 2019 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.