Провадження № 2/317/242/2019
Справа № 317/3635/18

28 січня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
при секретарі судового засідання Московкіній І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та просить визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вул. Безіменна в с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області.
В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.05.2007 р. вона є власником житлового будинку за адресою: с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області, вул. Безіменна, 21.
14.08.2018 р. вона дізналася про порушення свого права власності, оскільки звернулася до нотаріуса для відчуження вказаного житлового будинку, однак їй було відмовлено в укладенні угоди без згоди колишнього чоловіка, оскільки будинок було придбано в період шлюбу. Цей житловий будинок вона завжди вважала своєю особистою приватною власністю з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про одруження 1-ЕД №118668, виданого 07.10.2002 року Відділом РАГС Свердловського міського управління юстиції Луганської області, з 12.12.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Житловий будинок, розташований за адресою: с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області, вул. Безіменна, 21, було придбано в період шлюбу, та згідно положеннями ст. 60 СК України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Водночас, шлюбні відносини між ними припинились до укладення договору купівлі-продажу, однак на вимогу нотаріуса при посвідченні угоди чоловік прибув до нотаріальної контори та підписав згоду на вчинення вказаного договору.
16.09.2008 року вони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС № 051290, виданого 16.09.2008 року Відділом РАЦС Запорізького управління юстиції Запорізької області.
Позивач вважає, що відповідач не може бути учасником спільної сумісної власності на зазначене майно, оскільки майно набуте позивачем за власні грошові кошти, відповідач грошової та трудової участі у купівлі жилого будинку не брав.
Так, матір позивача, ОСОБА_3, продала належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить договір купівлі-продажу від 29.08.2006 р. Вказану квартиру матір продала за 126250 грн. з метою допомогти позивачу матеріально в купівлі житла.
30.05.2007 р. було посвідчено договір купівлі-продажу спірного житлової буднику с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області по вул. Безіменна, 21.
Оскільки подружні стосунки з відповідачем на той час припинилися, він не приймав фінансової чи трудової участі як у купівлі жилого будинку, так і у його ремонті.
З 2007 року вони з ОСОБА_2 припинили ведення спільного господарства. Він деякий час проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, на теперішній час він проживає за місцем реєстрації в Луганській області. Після розлучення звязків з відповідачем позивач не підтримує.
ОСОБА_2 ніколи не претендував на право у спільній власності подружжя на вказаний житловий будинок, вважав будинок особистою власністю позивача. Більше 10 років позивач відкрито та безперервно користується та володіє вказаним житловим будинком, проживає в ньому зі своєю сімєю: сином ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_6 На її імя укладено договори на енерго -, газопостачання. Вона є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га на якій розташовано вказаний житловий будинок, право власності на яку правомірно набуто шляхом приватизації земельної ділянки.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 до суду не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Представник позивача ОСОБА_8 28.01.2019 р. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, відзиву на позов не подав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 118668, виданого відділом РАГС Свердловського міського управління юстиції Луганської області від 07.10.2002 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_9 одружились 26.09.2002 р.
Право власності на означений житловий будинок зареєстровано у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15022474 від 25.06.2007 р.
За змістом державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 278108, земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, також належить ОСОБА_9 на підставі рішення Миколай-Пільської сільської ради № 14 від 21.06.2007 р.
Як видно зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 051290, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області 16.09.2008 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис № 133 від 16.09.2008 р.
Надалі ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_6 у звязку з чим змінила прізвище з «Волковинська» на прізвище «Крушева» (свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 190801, видане Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24.06.2017 р.).
Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 29.08.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно продала ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_2 за 126250 грн.
За змістом довідки № 02-12-01/422 від 10.05.2018 р., виданої виконавчим комітетом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 дійсно був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 22.08.2007 р. по 14.09.2008 р. Вибув в с. Урицьке Запорізького району Запорізької області 14.09.2008 р. На даний час на території Миколай-Пільської сільської ради не зареєстрований та не проживає.
Наявні у матеріалах справи договори про користування електричною енергією та газопостачання спірного житлового укладені саме із ОСОБА_9
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Оскільки кошти на придбання спірного житлового будинку були подаровані особисто позивачу, тобто належали їй особисто, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів грошової участі у придбанні спірного житлового будинку, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України,-
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вулиці Безіменній у с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Нікітін