Справа № 137/1515/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М., секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», слідче управління Головного управління національної поліції у Волинській області, слідче управління Головного управління національної поліції в Тернопільській області про захист прав споживача шляхом визнання права власності і зняття арешту, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог (збільшення предмету позову) зазначив, що 27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено Договір фінансового лізингу №001286. Відповідно до п.1.1.даного договору, Лізингодавець зобов`язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі Предмет Лізингу визначений у п.3.1. цього Договору), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно у умовами цього договору. Відповідно до п.3.1 Договору, предметом лізингу по даному договору є трактор ОСОБА_2 Білорус. Відповідно до п.3.3. предмет лізингу є власністю Лізингодавця до моменту переоформлення права власності на лізингоодержувача згідно у умовами даного договору. Відповідно до п.6.15. Договору, місцем зберігання предмета лізингу протягом всього строку дії договору є: Вінницька область, Літинський р-н, с. Осолинка (тобто місце проживання позивача). Згідно п.7.4. Договору, дія договору фінансового лізингу припиняється, зокрема, з моменту переходу права власності на предмет лізингу лізингоодержувачу. Відповідно до п.11.1 в разі належного виконання протягом усього строку дії Договору зобов`язань щодо сплати всіх лізингових платежів, та інших зобов`язань, визначених договором, лізингоодержувач має право набути у власність предмет лізингу. Відповідно до п.11.2 Лізингоодержувач під час дії цього Договору, при обов`язковій умові сплати в повному обсязі заборгованості за Лізинговими платежами за умовами даного договору, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків (що підтверджується підписанням сторонами акту звірки взаєморозрахунків) має право придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його викупній (залишковій) вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу. Згідно п.11.6. Договору фінансового лізингу, перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізигоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу. Згідно п.16.6 Договору, Лізингодавець підтверджує, що на момент укладення даного договору предмет лізингу нікому не проданий, на нього відсутні права третіх осіб, судових спорів по ньому не існує.
На виконання Договору фінансового лізингу ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в загальній сумі 394275,44 грн.
Однак, на момент звернення до суду позивач ОСОБА_1 не може зареєструвати вищевказаний трактор за собою на праві власності, так як в базі наявний арешт внесений ще на попереднього власника, яким є відповідач - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».
У відповідь на адвокатський запит в інтересах позивача було отримано відомості про арешти які саме накладені на предмет лізингу: трактор колісний МТЗ-82.1.26, 2014 р.в., заводський номер НОМЕР_4 , а саме встановлено, що на дане майно накладено арешти на підставі: ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2017 року справа №161/6722/17 та ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2018 року справа №607/8159/18. Тобто, суб`єктами ініціювання арешту в кримінальному провадженні є: по справі №161/6722/17 слідче управління ГУНП у Волинській області; по справі №607/8159/18 - слідче управління ГУНП в Тернопільській області.
Зазначає, що право власності на автомобіль у нього виникло на законних підставах, а саме шляхом придбання вказаного майна через договір лізингу та через договір купівлі-продажу, а тому накладення арешту на вищевказаний трактор порушують його права як власника. Тому змушений звернутися до суду і просить зняти арешти з належного йому майна. Судові витрати залишає за собою.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Оверковський К.В. до судового засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовну заяву підтримує та просить її задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. До суду поверталися конверти з відміткою «за закінченням строку зберігання». Представник відповідача слідче управління Головного управління національної поліції в Тернопільській області не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань не надходило.
Представник відповідача слідче управління Головного управління національної поліції у Волинській області не з`явився, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.
Так. відповідно 27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено Договір фінансового лізингу №001286.
Відповідно до п.1.1.даного договору, Лізингодавець зобов`язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно у умовами цього договору.
Відповідно до п.3.1 Договору, предметом лізингу по даному договору є трактор МТЗ 1025.2 Білорус (а.с.4-9)
Відповідно до п.6.15. Договору, місцем зберігання предмета лізингу протягом всього строку дії договору є: Вінницька область, Літинський р-н, с. Осолинка (тобто місце проживання позивача).
Згідно п.7.4. Договору, дія договору фінансового лізингу припиняється, зокрема, з моменту переходу права власності на предмет лізингу лізингоодержувачу.
Відповідно до п. 11.1 Договору, в разі належного виконання протягом усього строку дії Договору зобов`язань щодо сплати всіх лізингових платежів, та інших зобов`язань, визначених договором, лізингоодержувач має право набути у власність предмет лізингу.
Відповідно до п.11.2 Договору, Лізингоодержувач під час дії цього Договору, при обов`язковій умові сплати в повному обсязі заборгованості за Лізинговими платежами за умовами даного договору, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків (що підтверджується підписанням сторонами акту звірки взаєморозрахунків) має право придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його викупній (залишковій) вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу.
Згідно п.11.6. Договору фінансового лізингу, перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізигоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу.
Згідно п.16.6 Договору, Лізингодавець підтверджує, що на момент укладення даного договору предмет лізингу нікому не проданий, на нього відсутні права третіх осіб, судових спорів по ньому не існує.
На виконання Договору фінансового лізингу ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в загальній сумі 394275,44 грн., що підтверджується наданим до справи актом звірки за період з 27.10.2014 по 10.10.2016 року підписаний обома сторонами, відповідно до якого дебіторська заборгованість станом на 10.10.2016 року становить 0,00 грн., тобто відсутня.
03.11.2016 року між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу №001286/01 від 03.11.2016 року (а.с.12)
Згідно п.1.1 Договору купівлі-продажу, цей договір укладений відповідно до п.11.2 Договору фінансового лізингу №001286 від 27.10.2014 року.
Згідно п.1.2 Договору купівлі-продажу, продавець зобов`язується передати належний йому транспортний засіб (машину) у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.
Відповідно до п.1.3. Договору купівлі-продажу, Товаром за даним договором є Трактор колісний МТЗ-82.1.26, 2014 р.в., заводський номер 015595, двигун номер 882079.
Згідно листа Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві за №08.0/5259 від 27.03.2019 року було отримано відомості про накладені арешти на майно, а саме: Трактор колісний МТЗ-82.1.26, 2014 р.в., заводський номер НОМЕР_4 , двигун номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_5 (а.с.87).
Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.
Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», предмет лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт у зв`язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача.
Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1996 року №5 - до відносин, що регулюються ЗУ "Про захист прав споживачів" відносяться ті, що виникають з договорів, зокрема, про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Також, згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ, зокрема, належать лізингові компанії та ін.
Пункт 5 ч.1. ст. 1 вказаного Закону передбачає, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів;
Пункт 4 ч.1. ст. 4 вказаного Закону визначає фінансовою послугою, зокрема, фінансовий лізинг.
Отримані документи по акту від відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» є підставою для реєстрації права власності за позивачем у відповідних органах реєстрації.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Окрім цього, суд звертає увагу на позицію Великої палати Верховного суду, що викладена в п. 59 постанови від 15.05.2019 року справа №372/2904/17-ц провадження 14-496цс18, а саме: з огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Таким чином, дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю.
За клопотанням позивача суд залишає судовий збір за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 141, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 328, 391, 392, 344 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на предмет лізингу за договором фінансово лізингу №001286 від 27.10.2014 року: трактор колісний МТЗ-82.1.26, 2014 р.в., заводський номер 015595, двигун номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Звільнити з-під арешту трактор колісний МТЗ-82.1.26, 2014 р.в., заводський номер НОМЕР_4 , двигун номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який накладено на підставі: ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2017 року справа №161/6722/17 та ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2018 року справа №607/8159/18.
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.