Справа № 212/4179/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Більченко Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів адвоката Волєва О.В., розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням, що є підставою для реєстрації місця проживання, -

встановив:

20 травня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулися позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням, що є підставою для реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що 23.09.1992 року ОСОБА_1 було видано ордер(повторно) на житлове приміщення № 1345, на підставі якого Позивач 1, з членами своєї сім`ї, зокрема: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вселився у квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вселившись до житла, в зв`язку з тривалим не переданням документів підприємством « ОСОБА_6 », Позивачі не вчинили дій, щодо реєстрації за адресою фактичного проживання. Неодноразові звернення до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради із заявою про реєстрацію місця проживання але отримували відмову з підстав неподання документу, який посвідчує право проживання у квартирі, оскільки не використали ордер на житло, та, впродовж 30 днів не зареєстрували місце проживання.

На підставі зазначеного звернулися до суду та просили визнати за Позивачами право користування житловим приміщенням - трикімнатною квартирою АДРЕСА_2 , що є підставою для реєстрації місця проживання у даному житловому приміщенні.

27 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) із призначенням справи до судового розгляду на 26 червня 2019 року.

26 червня 2019 року стороною Відповідача заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, у зв`язку із витребуванням з відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, інформацію про зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 за період з 23.09.1992 року по 20.05.2019 року, розгляд справи відкладено на 18 липня 2019 року.

18 липня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 27 вересня 2019 року, 16 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року, 25 листопада 2019 року в судових засіданнях неодноразово оголошувалися перерви, у зв`язку неявкою сторін по справі, для виклику до допиту свідків по справі та витребування документів.

Від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Позивачами не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення її прав з боку відповідача, а будь-які документи, які слугували б підставою для визнання права користування та проживання позивачів в спірному жилому приміщенні відсутні. Більш того, ордер наявний у Позивачів втратив юридичну силу та не був використаний Позивачами за призначенням.
В судовому засіданні 05.09.2019 року позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Волєва О.В. позов підтримали та просили суд про його задоволення.
В судовому засіданні 05.09.2019 року представник відповідача позов не визнала та заперечувала проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 надав суду пояснення, що у період з 07.03.1989 року по 02.11.1992 року працював на підприємстві «Криворіжіндустрбуд», що підтверджено копією трудової книжки. Працюючи на даному підприємстві перебував у черзі, щодо отримання житла. 10.04.1991 року отримав ордер на житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджено відповідною довідкою ПАТ «Криворіжіндустрбуд» від 02.08.2017 року № 01-449. Після отримання вищевказаного ордеру ОСОБА_1 звернувся до виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів з приводу заселення та подав оригінал ордеру, який було втрачено працівниками виконкому та видано повторно розпорядження виконкому Жовтневого районної у місті ради № 114 ОСОБА_1 було видано ордер на жиле приміщення № 1345 серії б/н від 23.09.1992 року на право зайняття трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки повторно ордер був виданий значно пізніше, 30-ти денний термін, щодо реєстрації місця проживання для нього та членів сім`ї був пропущений, що й унеможливило своєчасну реєстрацію. Позивач ОСОБА_1 , також зазначив, що він та члени його родини які зазначені у ордері № 1345, а саме: дружина - ОСОБА_2 , син- ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_5 вселилися у квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 одразу ж після отримання первісного ордеру, у 1991 році та проживають у даному житловому приміщенні по сьогоднішній день.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою позивачів, пояснила суду, що знає позивачів з 1990-х років. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 весь час проживає в квартирі АДРЕСА_2 , з членами родини дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , декілька років тому, точної дати не пам`ятає, померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка, також, проживала за даною адресою. Свідок зазначила, що з моменту заселення будинку АДРЕСА_4 вона мешкає у квартирі АДРЕСА_5 , що розташована над квартирою Позивачів, нікуди не виїжджала, місце реєстрації не змінювала.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка, також, є сусідкою позивачів, пояснила суду, що знає родину позивачів з 1992 року. Зазначила, що ОСОБА_1 постійно проживає за адресою реєстрації з членами сім`ї, дружиною та сином, мати ОСОБА_1 померла декілька років тому. Незважаючи на те, що на момент заселення їй було 15 років, вона пам`ятає як ОСОБА_1 робив ремонт у себе в квартирі та у під`їзді, допомагав сусідам. Свідок підтримує сусідські відносини із дружиною ОСОБА_1 ОСОБА_2 , мають спільні хобі, часто спілкуються. Оскільки квартира Позивачів розташована на 1-му поверсі, то при поверненні додому, сусіди проходять повз їх житло. Стверджувала, що весь період, з моменту заселення, родина ОСОБА_10 постійно мешкає у будинку АДРЕСА_4 не виїжджали.
Судом, також, встановлено, що позивачі проживають за адресою: у квартирі АДРЕСА_2 , без реєстрації, що визнається відповідачем.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 10 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").
Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 рокудля реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Згідно п. 1 Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року цей Порядок визначає механізм, форми та строки передачі інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування від виконавчих органів сільської, селищної або міської ради, їх посадових осіб, сільських голів (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації), що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування (далі - реєстрація) фізичних осіб на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, до територіальних органів та підрозділів ДМС для внесення її до відомчої інформаційної системи ДМС Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Так, стаття 9 ЖК України визначає, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Належними письмовими доказами є долучені з архівного відділу виконкому Криворізької міської ради, що надані на адвокатській запит представника Позивачів № 30 від 20.09.2019 року, рішення Криворізької міської ради народних депутатів № 30 від 31.01.1991 року та видане на підставі нього рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 22.03.1991 року, «Про заселення будинку АДРЕСА_6 , даними документами підтверджено законність видачі ордеру Позивачам.
Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
При цьому положеннями ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі ї створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.
Відповідно до ст. 30 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.
На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, відповідно до ст. 58 ЖК України.

З 1992 року та до теперішнього часу Позивач 1 ОСОБА_1 та члени його сім`ї: Позивач 2 ОСОБА_2 (дружина), Позивач 3 ОСОБА_3 (син) постійно проживають у квартирі АДРЕСА_2 житлово-комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням житла, що підтверджується доданими до позову договорами та актом з місця мешкання(долучено до матеріалів справи).

Вселившись до житла, в зв`язку з тривалим не переданням документів підприємством «Криворіжіндустрбуд», а потім втратою працівниками виконкому, Позивачі не вчинили дій, щодо реєстрації за адресою фактичного проживання.

Звернувшись до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради із заявою про реєстрацію місця проживання але отримали відмову з підстав неподання документу, який посвідчує право мого проживання у квартирі, оскільки не використав ордер на житло та впродовж 30 днів не зареєструвавши місце проживання.

Однак, відмова у реєстрації в даному житловому приміщенні є незаконною з наступних підстав:

Так, на підставі розпорядження виконкому Жовтневого районної у місті ради № 114 ОСОБА_1 було видано ордер на жиле приміщення № 1345 серії б/н від 23.09.1992 року на право зайняття трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому у встановлений підзаконним актом тридцятиденний термін Позивачами не зданий ордер у житлово-експлуатаційну організацію та не вчинено дій, щодо реєстрації в отриманому житлі, у зв`язку з чим до цього часу не мають зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до положень статті 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення … (стаття 61 Житлового кодексу Української РСР).
Стаття 59 цього Кодексу передбачає можливість визнання ордеру недійсним в судовому порядку, проте , виданий ордер на жиле приміщення недійсним не визнавався.
Пункт 69 Правил квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, містить положення, відповідно до якого ордер дійсний протягом 30 днів.
Пунктом 72 цих Правил передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордеру, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Водночас, жодної відповідальності за порушення вимог пункту 72 Правил квартирного обліку чинним законодавством України не передбачено.

Користуючись житлом майже тридцять років, Позивачі не можуть реалізувати надане нам законом право зареєструвати своє місце проживання у цьому житлі та приватизувати його.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Конституція України закріплює право кожного на житло та гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду(стаття 47).
Ордер - це документ, який є документальною підставою для вселення в надане жиле приміщення, тоді як саме право на зайняття жилого приміщення надається рішенням виконавчого комітету відповідної ради.
Оскільки Позивачі вселилися у квартиру на підставі законно виданого ордеру та право на користування житлом, як і сам ордер, ніким не оспорені, відсутні законні підстави для відмови у реєстрації місця проживання.
Згідно з Рекомендацією N R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивачів про визнання за позивачами права користування приміщенням, що є підставою для реєстрації місця проживання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням, що є підставою для реєстрації місця проживання, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законні та підтверджуються матеріалами справи та показами свідків, що були допитані в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням, що є підставою для реєстрації місця проживання, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право користування житловим приміщенням трикімнатною квартирою АДРЕСА_2 , що є підставою для реєстрації місця проживання у даному житловому приміщенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення буде виготовлено до 24 грудня 2019 року.

Суддя: Р. В. Дехта