Справа № 646/5512/18
№ провадження 2/646/481/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Маркової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 646/5512/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 Аслан огли, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що спірна квартира їй належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.1998 р., де вона проживає та зареєстрована з 04.08.1999 р. Також у квартирі постійно зареєстровані: ОСОБА_3, з яким позивачка перебуває у цивільному шлюбі, та її донька ОСОБА_2 Остання фактично в квартирі ніколи не проживала, лише була зареєстрована. На жаль, відповідачка веде неправильний спосіб життя. Багато років вона проживає з різними чоловіками, зловживає спиртними напоями, не підтримує з нею звязок як з матірю вже багато років, не бажає спілкуватись по телефону, адресу свого місця проживання приховує. Більше того, відповідач у різні роки укладала кредитні договори з різними банками, має заборгованість за цими договорами. На вищезазначену адресу надходять поштові відправлення на імя відповідачки: листи з банків, претензії, документи за судовими стягненнями боргів. Реєстрація відповідачки у квартирі перешкоджає позивачці належним чином користуватися та розпоряджатись своєю власністю. Так, останні роки реєстрація відповідачки у спірній квартирі не надає можливості оформити чергову субсидію по сплаті комунальних платежів, що викликає необхідність сплачувати додаткові комунальні платежі, тощо. Оскільки у добровільному порядку відповідачка не припиняє свою реєстрацію, позивачка вимушена звернутися до суду із позовом, бо вважає своє право власника порушеним.
В судове засідання позивач та її представник не зявились. Представник позивача подала заяву, в якій вимоги, викладені в позові, підтримала у повному обсязі і просила їй задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про місце, дату та час судового засідання, не повідомила суд про причини неявки.
Третя особа в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій вважав за можливим задовольнити позовні вимоги та просив проводити судове засідання за відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира 130 за адресою м. Харків, вул. Макіївська, будинок 53-а, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 4-1583 від 03.06.1998 р.
Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 453650, виданого повторно 09.09.2016 р. Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 народилась 07.12.1977 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 8, її матірю є ОСОБА_4.
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 18.01.2019 р., вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Актом громадської комісії у Червонозаводському районі м. Харкова у складі: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 20.07.2018 р. встановлено, що в ході візуального огляду квартири АДРЕСА_2 у ній було виявлено одне спальне місце та спільні і особисті речі, предмети побуту подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_3, які проживають у квартирі. Крім того, згідно акту комісії відомо, що за вказаною адресою також зареєстрована донька ОСОБА_9, ОСОБА_2, яка у зазначеній квартирі ніколи не проживала та у ній не виявлено її речей.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Оскільки матеріалами справи було встановлено, що відповідач є членом сім'ї позивача, втім вона більше року без поважних причин не проживає у квартирі, що належить на праві власності позивачу, договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо винаймання спірного житла відсутні, а подальша реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі створює перешкоди у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном як власником, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 130 за адресою м. Харків, вул. Макіївська, будинок 53-а.
Таким чином, суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підстав ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 Аслан огли, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 05.02.2019 р.
Суддя: Т.М. Янцовська