Справа № 660/1343/18
2/214/1390/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

05 лютого 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на виділену частку у спільному сумісному майні подружжя в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на виділену частку у спільному сумісному майні подружжя в натурі

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про необхідність залишити позовної заяви без руху за таких підстав.

Частиною 1ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз'яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Таким чином, враховуючи предмет позову, а також те, що до спірних правовідносин має застосовуватися правила виключної підсудності, беручи до уваги те, що доказів про вартість нерухомого майна для визначення об'єкту, який за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях позивачами не додано, суд позбавлений можливості перевірити територіальну підсудність заявленого позову Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п. а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, позивачі в позовній заяві не вказали ціну позову, яка відповідає фактичній (ринковій) вартості спірного майна на день звернення до суду, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З викладеного вбачається, що позивачам слід визначити ціну позову, обумовлену вартістю майна та надати підтвердження визначення дійсної вартості майна (висновок суб'єкта оціночної діяльності, який має право на проведення будівельно-технічної, товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи.

Питання, щодо необхідності сплати судового збору за позовні вимоги немайнового характеру, в порядку ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вирішено ухвалою Новоронцовського районного суду Херсонської області від 13.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на виділену частку у спільному сумісному майні подружжя в натурі, слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 258, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на виділену частку у спільному сумісному майні подружжя в натурі залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ткаченко