Справа № 219/9934/18
Провадження № 2/219/337/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
-нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 10 549,96 грн.;
-середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.07.2016 року по 20.11.2018 року у розмірі 44 562,70 грн., посилаючись на те, що з 03.07.1990 року вона перебувала у трудових правовідносинах з ДП «Донецька залізниця», яке 01.12.2015 року реорганізоване у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». За період з лютого 2016 року по липень 2016 року відповідач не виплатив ОСОБА_1 нараховану заробітну плату в розмірі 10 549,96 грн. та інші виплати.
Листом від 26.10.2016 року за вих. № НІК-18-к-334 відповідач повідомив позивача про те, що фахівцями ПАТ «Українська залізниця» готуються зміни та доповнення в порядок про виплату заборгованості з заробітної плати працівників, що переведені з ДП «Донецька залізниця», та в найближчий час заборгованість за лютий-червень 2016 року їй буде виплачена, однак виплата заборгованості за нараховані відпустки (з 04.07.2016 року по 25.07.2016 року) через відсутність програмного забезпечення є неможливою.
В грудні 2017 року вона зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за результатом розгляду якої Артемівським міськрайонним судом Донецької області 22.12.2017 року видано відповідний судовий наказ. 07.02.2018 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області зазначений судовий наказ скасовано, у звязку з чим позивач звернулась до суду в порядку позовного провадження з зазначеним позовом.
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, її представником ОСОБА_2 подано до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи за його відсутності, у якій він також зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця», який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання участь свого представника не забезпечив, причини його неявки суду не повідомив, тому суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, представником відповідача ОСОБА_3 на адресу суду направлено відзив, згідно якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з таких підстав. Так, ПАТ «Укрзалізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», як помилково вважає позивач, оскільки зазначене акціонерне товариство не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі у ДП «Донецька залізниця» (виробничий підрозділ «Станція Микитівка»), з яким перебувала у трудових відносинах позивач). Таким чином, враховуючи, що трудовий договір між позивачем та ПАТ «Укрзалізниця» на момент створення заборгованості із заробітної плати не укладався, а станом на теперішній час ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою (згідно з даними ЄДРПОУ знаходиться в стані припинення, з реєстру не виключено) та має відповідати за своїми зобовязаннями, з огляду на що відповідач вважає, що належним відповідачем є ДП «Донецька залізниця», а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.07.1990 року по 25.07.2016 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця» і працювала на посаді чергового по залізничній станції виробничого підрозділу «Станція Микитівка» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджуються записами у копії трудовій книжці позивача серії БТ-ІІ № 0846520 (а.с. 3-7). 25.07.2016 року позивач звільнена у звязку з переведенням до структурного підрозділу «Станція Попасна» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та 27.07.2016 року прийнята за переведенням агентом комерційної станції Світлодарське 3 класу до зазначеного структурного підрозділу, де і працює по теперішній час.
Отже, враховуючи, що трудова книжка позивача не містить відомостей щодо припинення трудового договору, а останній запис у ній зроблений відповідачем, роботодавцем, з яким ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах під час виникнення заборгованості з заробітної плати (з лютого 2016 року по липень 2016 року), а також особою, яка повинна провести повний розрахунок з останньою, є саме ПАТ «Укрзалізниця», з огляду на що доводи, викладені представником відповідача у відзиві, щодо неналежного відповідача є неспроможними.
Згідно довідки про заборгованість із виплати заробітної плати працівнику заборгованість ОСОБА_1, яка обіймала посаду 63 чергового по залізничній станції ОСОБА_4 «Державного підприємства «Донецька залізниця», за період з лютого 2016 року по липень 2016 року становить 10 549,96 грн., з яких: за лютий 1733,48 грн. (з урахуванням індексації та простою), за березень 2016 року 1697,00 грн. (з урахуванням індексації та простою), за квітень 2016 року 1527,56 грн. (з урахуванням індексації та простою), за травень 2016 року 1540,29 грн. (з урахуванням індексації та простою), за червень 2016 року 709,87 грн. (з урахуванням індексації та простою), за липень 2016 року 3341,76 грн. (відпускні 1998,26 грн., матеріальна допомога 1343,50 грн.) (а.с. 10).
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (стаття 117 КЗпП України).
Установлені судом обставини у даній справі дають підстави для висновку, що в порушення статті 116 КЗпП України розрахунок з ОСОБА_1 не здійснено у день її звільнення, що дає їй право на звернення до роботодавця з вимогами про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.07.2016 року по 20.11.2018 року в розмірі 44 562,70 грн.
Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Абзацем 3 п.3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п.5 Порядку).
Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.)
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була звільнена 25.07.2016 року, а тому розрахунок середньоденної заробітної плати необхідно провести виходячи із розміру заробітної плати за квітень, травень 2016 року та виходячи із фактично відпрацьованого часу за цей період.
Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2016 року позивачу нараховано заробітну плату у розмірі 1527,56 грн., у травні 2016 року 1540,29 грн., що в сумі становить 3067,85 грн. У квітні позивач відпрацював 21 день, у травні 19 днів, що становить 40 робочих днів.
Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати, з якого необхідно проводити розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, становить 76,70 грн. (3067,85 грн. : 40 днів = 76,60 грн.), а розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні у визначений позивачем період становить 44 652,70 грн. (76,70 грн. х 581 днів = 44 652,70 грн.), яка підлягає стягненню на користь позивача з АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця».
Вказаний розрахунок повністю узгоджується з розрахунком, наданим позивачем, який відповідачем під час розгляду справи не спростовувався.
Сума середнього заробітку визначена без урахування податків та обовязкових платежів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Таким чином, з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 263, 265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити у повному обсязі.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто Артемівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик