Справа № 333/5251/18
Пр. № 2/333/297/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовними вимогами, в яких просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 30.5 кв. м, житлова площа 16.1 кв. м, що належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. 12.06.2014 року за реєстровим № 1151, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме: надати ОСОБА_3 права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі 324 389,00 грн., без ПДВ, встановленою на підставі звіту про оцінку майна від 26.09.2018 року суб`єктом оціночної діяльності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_3 за договором позики від 26.12.2017 р., за реєстровим № 1632 в сумі 645 722,42 грн., що складається з: 128 898,00 грн. - суми основного боргу; 2 521,40 грн. - суми трьох процентів річних; 514 303,02 грн. - суми семи відсотків неустойки та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за рахунок предмета іпотеки судові витрати у розмірі 6457,22 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.12.2017 р. між ОСОБА_4 в якості Позичальника та ОСОБА_3 в якості Позикодавця було укладено нотаріально посвідчений договір Позики, зареєстрований в реєстрі за № 1632. У відповідності до п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти в сумі 132 804,00 грн., що за комерційним курсом на день посвідчення цього договору еквівалентно 4760,00 доларів США 00 центів, на споживчі потреби. Пунктом 4 Договору позики сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно не пізніше 1 числа кожного місяця починаючи з наступного, наступним чином: протягом перших 23 місяців в сумі не менше ніж 3906 грн. 00 коп., що еквівалентно 140 доларам США за узгодженим Сторонами курсом на день платежу, залишок суми в розмірі 42966 грн. 00 коп., що еквівалентно 3220 доларів США, за узгодженим Сторонами курсом на день платежу має бути сплачено одним платежем протягом 24 місяця, але у строк, що не перевищує встановлений цим договором. Позивач зазначає, що з лютого 2018 року та аж до теперішнього часу Позичальником вчинюються системні порушення його умов. Позичальником здійснено лише один щомісячний платіж на суму 140 доларів США. На день подачі позову сума позики, що залишилася відповідачем не повернутою становить 128 898,00 грн. що еквівалентно 4620,00 (4760-140) доларів США. Умовами Договору Позики (пункт 8) передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно або порушені Позичальником термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в повному обсязі в строки і у порядку, які передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики (частини позики), що залишилась не сплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 7 (семи) відсотків неустойки від простроченої суми за кожен день прострочення, та/або у разі порушення грошових зобов`язань за цим договором більше ніж три місяці (три щомісячних періоди) від дня настання першого розрахунку, Позичальник зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі подвійної суми заборгованості на дату настання такої заборгованості чи подання позову про стягнення такої заборгованості. Так, три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов`язання складають 2 521,40 грн., розмір семи відсотків неустойки за кожен день прострочки становить 514 303,02 грн. З огляду на викладене, станом на 28.09.2018 року ОСОБА_4 повинна повернути ОСОБА_3 суму основного боргу за договором Позики у розмірі 128 898,00 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 2 521,40 грн. та семи відсотків неустойки у розмірі 514 303,02 грн., разом становить 645 722,42 грн.

В забезпечення вищевказаного договору позики 26.12.2017 року, між та ОСОБА_3 в якості Іпотекодержателя та ОСОБА_4 в якості Іпотекодавця, було укладено нотаріально посвідчений Договір Іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1633. Відповідно до п. 1 Договору Іпотеки, цим Договором забезпечується виконане зобов`язання, що виникло у Боржника на підставі договору позики, укладеного між Сторонами та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С. 26.12.2017 року за реєстровим № 1632, надалі - Основний договір (зобов`язання) укладеного на суму 132 804, 00 грн., з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 26.12.2019 року та вимоги стосовно відшкодування всіх фактичних витрат, понесених Іпотеко держателем, у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором.

Згідно з п. 2 Договору Іпотеки, предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 10 Договору Іпотеки, в разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язання за Основним Договором та/або цим договором, Сторони домовилися про те, що Іпотекодержатель має право в порядку, передбаченому даним договором та/або чинним законодавством України, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (звернути стягнення на предмет іпотеки).

На виконання, зазначеного за дорученням ОСОБА_3 , адвокатом Богославським В.А. було направлено письмову вимогу про усунення порушень відповідачем.

Також, позивачем неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом усних звернень до відповідача, але з її боку виконання умов Договору в повному обсязі зроблено не було.

У зв`язку з цим, була проведена оцінка предмета Іпотеки. Згідно зі звітом про оцінку майна від 26.09.2018 року, ринкова вартість квартири - предмета іпотеки складає 324 389,00 грн., без ПДВ.

Таким чином, позивач вказує, що для задоволення своїх грошових вимог у розмірі неповернутої боржником позики з урахуванням неустойки і трьох відсотків річних від простроченої суми: договором позики від 26.12.2017 р. на загальну суму 645 722,42 грн. він має право звернути стягнення предмет іпотеки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 32).

В судовому засіданні представник позивача доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав та просив суд позовні вимоги з урахуванням нового розрахунку від 06.12.2019 року 3% річних у розмірі 1838,92 грн. та 7% неустойки у розмірі 498 718,08 грн. за договором позики від 26.12.2017 року, оскільки відповідачем під час розгляду справи було сплачено суму основного боргу, задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що дійсно, 26.12.2017 року між відповідачем та позивачем було укладено та нотаріально посвідчений договір позики на суму 132 804 грн 00 коп. Пунктом 3 цього договору передбачено, що позика повинна бути повернута не пізніше 26 грудня 2019 року. Повернення позики передбачено п.4 договору і повинно відбуватися щомісячно не пізніше першого числа наступного місяця, починаючи з наступного у сумі не менше ніж 3906 грн, що еквівалентно 140 доларів США. 26.01.2018 року відповідач повернула позивачу 3906 грн або 140 доларів США, що він підтвердив власноруч написаною розпискою. 26.02.2018 року відповідач повернула позивачу 3906 грн. або 140 доларів США, що він підтвердив власноруч написаною розпискою. Тобто, станом на 26.03.2018 року виник борг у розмірі 124 992 грн, а не 128 989 грн, як було зазначено у позові. З огляду на те, що відповідно до п.5а договору позики від 26.12.2017 року він є безоплатним, позикодавець не має права на одержання від позичальника процентів від суми позики, оскільки цим договором не передбачено нарахування та одержання зазначених процентів, тобто, нарахування 3% річних є незаконним. Нарахування неустойки на всю суму боргу, з урахуванням того, що кінцевий термін погашення боргу 26.12.2019 року ще не настав, окрім того, умовами п. 8 договору передбачено нарахування 7 відсотків неустойки від простроченої суми, тобто, кожного щомісячного платежу, а не на всю суму боргу. 28.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Приймаючи до уваги, що сума позики складала 132 804,00 грн., відповідач зробила два щомісячних платежі у розмірі 140 доларів США, що підтверджується розписками від 26.01.2018 року та 26.02.2018 року, а не один, як зазначено у позовній заяві, неустойка може бути нарахована лише на щомісячні платежі за період 26.03.2018 року - 26.09.2018 року, тобто, сім місяців, а у сумі це складає: 3906, 00 грн. х 7%:100 х 30 днів = 8 202 грн. х 7 місяців = 57 418 грн., а не 514 303 грн. 02 грн., як розраховано позивачем.

На теперішній час, у зв`язку зі зверненням позивача до суду і необхідністю достроково повернути позику з метою зберегти єдине для відповідача житло, вона зібрала всю суму боргу і двома платежами, за допомогою онуки( так як відповідач у силу свого віку не вміє здійснювати банківські платежі) перерахувала всі грошові кошти на рахунок позивача, зазначений у договорі, так як відповідач відмовився їх прийняти у розмірі 126 905 грн 94 коп та видати письмову розписку. На теперішній час основне зобов`язання за договором у розмірі 132 804 грн погашене повністю. У зв`язку з достроковим зверненням позичальника до суду з цим позовом, відповідачем було достроково повернуто позику у повному обсязі, зобов`язання за договором припиняється. Представник відповідача зазначила, що підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки немає.

Суд, вивчивши позовні вимоги, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року між ОСОБА_3 - позикодавцем та ОСОБА_4 позичальником укладено нотаріально посвідчений договір Позики, зареєстрований в реєстрі за № 1632 (а.с.7-8). У відповідності до п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти в сумі 132 804,00 грн., що за комерційним курсом на день посвідчення цього договору еквівалентно 4760,00 доларів США 00 центів, на споживчі потреби.

Згідно пункту 2 Договору Позики, сторони підтвердили, що грошові кошти які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього Договору.

Пунктом 4 Договору позики сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно не пізніше 1 числа кожного місяця починаючи з наступного, наступним чином: протягом перших 23 місяців в сумі не менше ніж 3906 грн. 00 коп., що еквівалентно 140 доларам США за узгодженим Сторонами курсом на день платежу, залишок суми в розмірі 42966 грн. 00 коп., що еквівалентно 3220 доларів США, за узгодженим Сторонами курсом на день платежу має бути сплачено одним платежем протягом 24 місяця, але у строк, що не перевищує встановлений цим договором.

Відповідно до підпункту б, п. 5 Договору Позики, визначено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 26.12.2019 року.

26 грудня 2017 року для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір, згідно з яким відповідач передав в іпотеку позивачу належну йому на праві власності квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9-12).

Оригінали даних договорів було оглянуто в судовому засіданні.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач не здійснювала своєчасне погашення позики за договором, що також підтверджується наданими відповідачем квитанціями (а.с.65,69,70).

У зв`язку з несвоєчасним погашенням позики, на адресу відповідача з боку позивача 12.09.2018 року за вих. № 123/2018 було надіслано вимогу про усунення порушення умов основного договору (зобов`язання), а саме Договору позики від 26.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1632 та запропоновано усунути порушення не пізніше тридцятиденного строку та попереджено про звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 через невиконання зобов`язань за Основним договором (а.с.13-14).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки(частина друга статті 36 Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 та зроблено висновок, що «звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили».

У пункті 10 іпотечного договору від 26 грудня 2017 року, укладеному між ОСОБА_3 іпотекодержателем та ОСОБА_4 - іпотекодавцем, сторони погодили, що в разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язання за Основним Договором та/або цим договором, Сторони домовилися про те, що Іпотекодержатель має право в порядку, передбаченому даним договором та/або чинним законодавством України, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (звернути стягнення на ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ).

Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ незалежно від настання строку виконання зобов`язань за Основним договором в тому числі, якщо в момент настання строку виконання зобов`язань за Основним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Основним договором строк суми Позики.

Згідно пункту 13.1. Договору Іпотеки, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем за самостійним вибором, одним із таких способів: за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених даним договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя (дане застереження прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

У пункті 14. Договору Іпотеки визначено, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання може здійснюватися в тому числі і способом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України та/або цим Договором.

Цим договором іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя подавати, та отримувати від імені іпотекодавця довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які пов`язані з продажем предмета іпотеки. У разі продажу предмета іпотеки, Іпотекодержатель має право отримати грошові кошти, виручені від продажу предмета іпотеки, та спрямувати їх на погашення витрат іпотекодержателя та заборгованості за основним договором (пункт 16 Договору іпотеки).

Оскільки сторони в іпотечному договорі передбачили спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі, то позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ОСОБА_3 від свого імені будь-якій особі-покупцеві, є неналежним способом захисту.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст.35- 38 Закону України «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.12.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова