Справа № 529/724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Гвоздика А. Є. у

приміщенні Диканського районного суду в смт. Диканька, розглянувши без проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється студентом Коледжу управління, економіки і права Полтавської державної аграрної академії, а відповідач, як батько, після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги в добровільному порядку на його утримання не надає, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України спори про стягнення аліментів розглядаються в порядку спрощеного провадження, а тому вказана справа підлягає розгляду саме в такому провадженні та згідно до положень ч. 13 ст. 7, ч.ч. 3, 5 ст. 279 ЦПК України вона була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до неї копіями документів вбачається, що відповідач зазначені документи отримав заздалегідь.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив у якому зазначив, що з позовними вимогами позивача про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина - третьої особи по справі в розмірі 1/4 частини його доходів він не погоджується оскільки, їх спільний син навчатиметься у навчальному закладі лише до 2021 року, а тому стягнення аліментів за таких обставин до його 23-х річчя він вважає передчасним.

Окрім цього, відповідач зазначає, що він допомагає своєму сину - третій особі по справі ОСОБА_3 : подарував йому телефон, а також інші речі за проханням останнього.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він намагається налагодити зв`язок з сином, налагодженню якого завжди перешкоджала позивач по справі, дискредитуючи в очах сина. Останній бажає надавати матеріальну допомогу сину, однак йому особисто, але аж ніяк не матері - позивачу по справі.

Окрім цього, у своєму відзиві відповідач вказує, що на його утриманні на даний час знаходиться його теперішня дружина, неповнолітній син від іншого шлюбу - ОСОБА_4 , який постійно хворіє та потребує посиленого харчування, ліків та санаторно-курортного лікування, а також мати відповідача, яка є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров`я.

Тому, відповідач з огляду на викладене вище, просить суд при ухваленні рішення прийняти до уваги вказані ним обставини і розмір аліментів встановити відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України.

В той же час, позивач ОСОБА_1 12.08.2019 року подала до суду відповідь на відзив.

В даній відповіді на відзив позивач зазначила, що зокрема підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. Окрім цього вказує, що відповідач, жодної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, жодних подарунків у вигляді мобільного телефону та інших речей не дарував.

Відповідач сплачував аліменти на утримання ще неповнолітнього сина, а після досягнення ним 18 річного віку, жодної матеріальної допомоги не надавав.

Позивач зазначила, що відповідно до норм ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають однакові права та обов`язки щодо дитини. В той же час, вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання їхнього спільного повнолітнього сина, оскільки є працездатною та працевлаштованою особою.

Третя особа ОСОБА_3 отримавши ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими копіями документів до нього, що вбачається з поштового повідомлення, наявного у матеріалах справи, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову, передбаченим ст. 181 ЦПК України, не скористався.

Розглянувши матеріали справи в порядку письмового провадження, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що син сторін - третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - є студентом ІІ курсу денного відділення Коледжу управління, економіки і права Державної аграрної академії, що підтверджується довідкою від 25.06.2019 року, і строк його навчання закінчується 30 червня 2021 року.

У зв`язку з цим, позивач несе витрати по оплаті його проїзду до навчального закладу, харчування, придбання необхідної навчальної літератури, одягу та взуття, а на утримання сина відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає і він фактично знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Також судом встановлено, що відповідач є працездатною та працевлаштованою особою.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, має дружину та неповнолітню дитину, а також матір похилого віку. При цьому він зазначає, що як я неповнолітній син від іншого шлюбу так і його мати похилого віку потребують лікування, оскільки хворіють, а тому ним несуться також і витрати пов`язані з їх утриманням.

Однак, суд звертає увагу на те, що хоча і останні дійсно хворіють, однак при цьому, сама мати відповідача є особою пенсійного віку, а отже отримує відповідну пенсію, а неповнолітній син повинен також утримуватись і своєю матір`ю, яка є дружиною відповідача, оскільки вона є працездатною особою, бо протилежне судом не встановлено.

Окрім цього, утримання неповнолітніх дітей та батьків є обов`язком відповідача, який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Також, суд не бере до уваги твердження відповідача, щодо зроблених подарунків його повнолітньому сину - третій особі по справі, оскільки, якщо такі і дарувалися останньому, то це за вияв бажанням самого відповідача, а не виконання відповідного обов`язку по утриманню сина, який продовжує навчання.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст Глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Вирішуючи питання стосовно визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а також те, що як відповідач, так і сама позивачка як мати, зобов`язані утримувати свою повнолітню сина до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде навчатися, реальні і розумні потреби дитини в матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для отримання ним освіти, а тому суд вважає обґрунтованим призначити аліменти на користь позивачки щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача.

Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, а також той факт, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, хоча це є його обов`язком, він є працездатним, має стабільний заробіток, приймаючи до уваги інтереси самого повнолітнього сина, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з останнього, щомісячно,Ю аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку, оскільки саме такий розмір аліментів буде сприяти створенню необхідних матеріальних умов для забезпечення нормального навчання та проживання дитини сторін.

Враховуючи, що згідно закону позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то за таких обставин судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 182, 184, 199, 200 СК України, Сімейного кодексу України, ст. ст. 7 ч. 13, 10, 12, 17, 81, 89, 141, 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працюючого на посаді старшого електромеханіка в Акціонерному товаристві "Укрзалізниця" регіональна філія "Південна залізниця" виробничий підрозділ "Лозівська дистанція електропостачання" по вул. Потьомкіна, 7, м. Лозова, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку /доходу/, починаючи з 10 липня 2019 року і до досягнення ним 23-х річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: