Справа № 638/8676/19
Провадження № 2-з/638/357/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Мунтяну І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом останнього до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 10.06.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у якості відшкодування майнової шкоди в сумі 62490,00 грн. (шістдесят дві тисячі чотириста дев`яносто гривень). Здійснити розподіл судових витрат у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою судді Грищенко І.О. від 03.07.2019 року відкрито провадження за вказаним позовом.

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь яких дій направлених на відчуження Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 РНКПП НОМЕР_1 , на підставі договору довічного утримання та догляду № 5-1702 від 24.04.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заява вмотивована тим, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 4 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Оцінивши наведені обставини, підтверджені доказами позивача, вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії обраний вірно та є співмірним з позовними вимогами, при цьому не порушують справедливе співвідношення негативних наслідків від вжиття заходу забезпечення з наслідками при задоволенню позову або у його відмові.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права відповідача та третіх осіб порушені, у зв`язку із застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимог про накладення заборони на вчинення будь яких дій направлених на відчуження, вважаючи що заборона саме відчуження спірного майна є видом забезпечення позову, що відповідає вимогам діючого законодавства України.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 Постанови ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 (Ідн. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (РНКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору довічного утримання та догляду № 5-1702 від 24.04.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає виконанню органами або суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Копію ухвали направити для відома та виконання сторонам у справі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) та Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова на протязі п?ятнадцяти днів з моменту проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: