Справа номер 475/664/18
Провадження номер 22-ц/812/342/19 Головуючий суду першої інстанції - Вадовська А.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року, ухвалене о 14 год.08 хв. під головуванням судді Вадовської А.В. в приміщенні суду в смт.Доманівка Миколаївської області, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк), пред'явило до ОСОБА_3 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

29 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 680 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 30 квітня 2018 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 15 248,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 496,75 грн., заборгованості за відсотками у сумі 11 149,31 грн., заборгованості з пені у сумі 2 400 грн. та штрафів: 500 грн. (фіксована частина) і 702,30 грн. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, то позивач просив стягнути з нього кредитну заборгованість і судові витрати.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що Банком не доведено наявність кредитної заборгованості.

Не погодившись із вказаним рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Відповідач ознайомився з умовами кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» та отримав платіжну карту НОМЕР_1, що надає доступ до кредитного рахунку. Строк дії карти - до 31 травня 2009 року.

За користування кредитними коштами ОСОБА_3 погодився сплачувати 36% річних.

Відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил сторони обумовили можливість стягнення з позичальника у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Стягнення пені Умовами та Правилами, а також тарифами не передбачено.

Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» станом на 30 квітня 2018 року у ОСОБА_3 утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 15 248,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 496,75 грн., заборгованості за відсотками у сумі 11 149,31 грн., заборгованості з пені у сумі 2400 грн. та штрафів: 500 грн. (фіксована частина) і 702,30 грн. (процентна складова).

Зазначений розрахунок враховував збільшення процентної ставки з 31.05.2016 р. до 43,20% річних та стягнення як пені, так і штрафу.

Відповідно до виписки по рахунку у серпні-вересні 2015 року Банк автоматично списав з карти ОСОБА_3 на погашення боргу 1466,54 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову Банку є законним та обґрунтованим, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ КБ «Приватбанк» докази свідчать про наявність факту укладання між сторонами кредитного договору, користування відповідачем кредитними коштами, погашення ним кредитної заборгованості.

У ОСОБА_3 з 01 січня 2008 року з'явилася заборгованість за тілом кредиту у сумі 496,75 грн., за користування якими він мав сплатити проценти, виходячи з 36% річних за період з 01.01.2008 р. (початок заборгованості згідно з розрахунком Банку) до 31 травня 2009 р. (закінчення строку дії карти) у сумі 273,27 грн. (496,75 грн. х 36%) / 360 = 0,50 грн. процентів за 1 день. 0,50 грн. х 516 днів + 15,27 грн. (заборгованість за відсотками на 01.01.2008 р.) та штраф, який передбачений Умовами та Правилами у сумі 538,5 грн.: 500 грн. (фіксована частина) та 38,5 грн. (процентна складова).

Таким чином відповідач повинен був сплатити АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у сумі 496,75 грн., заборгованість за відсотками у сумі 273,27 грн. та штраф у сумі 538,5 грн., що разом становить 1308,52 грн.

Оскільки у серпні-вересні 2015 року було здійснено погашення заборгованості за вказаним кредитом на суму 1466,54 грн., то у відповідача відсутній обов'язок щодо погашення боргу.

Нарахування позивачем відсотків за межами строку дії договору є неправомірним, що судом першої інстанції було враховано при ухваленні рішення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що помилкові розрахунки суду не вплинули на правильність його висновку, рішення районного суду підлягає залишенню без змін, оскільки його висновок про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» через недоведеність наявності у відповідача боргу є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 06 лютого 2019 року.