Провадження №22-ц/812/2128/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи цивільну справу №489/5731/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва, під головуванням судді Рум`янцевої Надії Олексіївни у приміщенні цього ж суду 24 жовтня 2019 року, дата складання повного тексту якої не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі - ТОВ «Місто для людей Миколаїв») про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Позов мотивований тим, що 16 липня 2018 р. між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі уповноваженого виконавчого органу відповідної місцевої ради заступника директора Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, начальника управління житлового господарства Репіна, та ТОВ «Місто для людей Миколаїв» укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

На загальних зборах співвласники будинку по АДРЕСА_1 дійшли згоди розірвати вказаний Договір та укласти новий з Комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Океан».

Посилається на те, що відповідач не згоден з розірванням договору з управління багатоквартирного будинку, позивач просила визнати розірваним договір про надання послуг з управління багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16 липня 2018 року, починаючи з 30 грудня 2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2019 року позовну заяву передано на розгляд до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Ухвала мотивована тим, що із змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка за територіальністю відноситься до Корабельного району міста Миколаєва. Оскільки спірні правовідносин, предметом яких є розірвання договору, стосуються надання послуг з утримання нерухомого майна, тому на них поширюються правила виключної підсудності, встановлені частиною 1 статті 30 ЦПК України, а тому справа підсудну суду за місцем знаходження нерухомого майна Корабельному районному суду м. Миколаєва.

Не погодившись з цією ухвалою представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилався на порушення судом норм процесуального права, зокрема, що предметом позову є розірвання договору між сторонами і підсудність даної справи визначається за правилами не виключної, а загальної підсудності (частини 2 статті 27 ЦПК України), тому просив ухвалу скасувати та направити справу на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37- 40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні з позовом просив визнати розірваним договір №2/193 від 16 липня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений з ТОВ «Місто для людей Миколаїв», починаючи з 30 грудня 2018 року. Позивачка є споживачем послуг, визначених вказаним договором.

Позовна заява подана до Ленінського районного суду м. Миколаєва за місцем знаходження відповідача м. Миколаїв, вул. Погранична, 165, каб. 3 (Ленінський район м. Миколаєва).

Передаючи справу за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка за територіальністю відноситься до Корабельного району м. Миколаєва, а тому зважаючи на положення частини 1 статті 30 ЦПК України на вказані правовідносини розповсюджується виключна підсудність.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком погоджується з наступних підстав.

За загальними правилами підсудності позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина 2 статті 27 ЦПК України).

Статтею 28 ЦПК України визначені випадки альтернативної підсудності, тобто підсудності за вибором позивача.

Так, частиною 5 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а згідно із частиною 8 статті 28 ЦПК України позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Положеннями статті 30 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснено у пунктах 41, 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав щодо цього майна.

За такого, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу розірвання договору, предметом якого є надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 районний суд АДРЕСА_3 . АДРЕСА_1 в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку, що справа підсудна саме Корабельному районному суду м. Миколаєва за місцем знаходження цього нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин правил загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні положень діючого процесуального законодавства.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить , тому відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_________________________________________

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року