Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 127/9859/14-ц

провадження № 61-29835 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

треті особи: управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 - на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року у складі судді Сичука М. М. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про визнання рішень сільської ради недійсними та їх скасування, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, витребування земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельних ділянок АДРЕСА_6 , що підтверджується договорами купівлі-продажу від 29 липня 2005 року № 4598 та № 4594. На підставі відповідних договорів купівлі-продажу 15 листопада 2005 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 923250, зареєстрований під № 49.

Попереднім власником земельної ділянки АДРЕСА_3 був ОСОБА_7 згідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 04 листопада 1997 року № 1143, а земельної ділянки АДРЕСА_3 була ОСОБА_8 згідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 25 грудня 1997 року № 1416.

Зазначала, що у 2013 році вона звернулася до управління Держземагенства у Вінницькому районі із заявою щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про належну їй земельну ділянку та з`ясувалося, що вона накладається на земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які набули права власності на земельні ділянки на підставі рішень Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30 січня 1998 року та від 25 січня 2005 року відповідно.

При ознайомлені з публічною кадастровою карткою та отримавши відповідь від Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06 червня 2014 року № 179, було встановлено можливе суміщення належних їй на праві власності земельних ділянок додатково із земельними ділянками АДРЕСА_5 власниками яких є ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Вказувала, що межа м. Вінниці зі сторони спірних земельних ділянок не змінювались з 1962 року по день подачі позову, що підтверджується листами розробника документації із землеустрою - державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») від 09 березня 2010 року, від 20 липня 2007 року, від 20 жовтня 2007 року, від 06 вересня 2007 року та відповідями Управління містобудування та архітектури Вінницької міської ради від 31 травня 2007 року та 06 червня 2008 року.

Згідно з листом Управління містобудування та архітектури Вінницької міської ради від 27 липня 2007 року та схеми земельних ділянок, що знаходяться на межі м. Вінниці та Луки-Мелешківської Вінницького району Вінницької області, належні їй земельні ділянки більшою своєю частиною знаходяться в межах м. Вінниці.

Вважала, що рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в частині передачі земельних ділянок у приватну власність відповідачам повинні бути визнані недійсними, оскільки прийняті поза межами повноважень сільської ради та є такими, що порушують її право власності на земельні ділянки, оскільки вона позбавлена можливості перереєструвати своє право власності відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вимог статті 125 ЗК України, а, відтак, і розпоряджатися ними як власник.

Надання їй у власність земельних ділянок № 92 , 93 в частині, що розташована в межах м. Вінниці Вінницькою міською радою народних депутатів у власність відбулось правомірно, тобто в межах повноважень і на підставі закону. У той же час розпорядження землями поза межами населеного пункту, здійснене Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області, суперечить законодавству та виходить за межі повноважень вказаного органу місцевого самоврядування.

Оскільки державні акти відповідачам видані на підставі рішень, які підлягають визнанню недійсними та скасуванню, то і зазначені державні акти на право приватної власності на землю, видані на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 підлягають визнанню недійсними.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними та скасувати: рішення 10 сесії 22 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04 грудня 1996 року в частині передачі земельної ділянки, площею 306 кв. м, у приватну власність ОСОБА_5 , що суміщається із земельною ділянкою належною на праві власності ОСОБА_1 та входить в межі м. Вінниці, зазначену у додатку № 5 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2015 року № ОС-180, складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою; рішення 14 сесії 22 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30 січня 1998 року в частині передачі земельної ділянки площею 585 кв. м, у приватну власність ОСОБА_2 , що суміщається із земельною ділянкою, належною на праві власності ОСОБА_1 , та входить в межі м. Вінниці, зазначену у додатку № 5 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2015 року № ОС-180Вінницькою торгово-промисловою палатою; рішення 20 сесії 10 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 січня 2005 року в частині затвердження технічної документації та видачі державного акта на земельну ділянку, площею 272 кв. м, ОСОБА_3 , що суміщається із земельною ділянкою, належною на праві власності ОСОБА_1 , та входить в межі м. Вінниці, зазначену у додатку №5 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2015 року № ОС-180 Вінницькою торгово-промисловою палатою; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 серії ВН, зареєстрований за №146 від 26 вересня 1997 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , зареєстрований в Книзі записів державних актів від 15 липня 1998 року за № 514; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , зареєстрований за № 59 від 27 травня 2008 року; витребувати від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:59:0059, належну ОСОБА_1 на підставі державного акта на праві власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, зареєстрованого 15 листопада 2005 року за №49.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 пред?явила до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради, треті особи: Управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області, реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання незаконним та скасування державного акта.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № ОС-180 вбачається часткове суміщення земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_4 .

Посилалась на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №923250, виданий ОСОБА_1 на земельні ділянки № 92 , 93, з кадастровими номерами :03:059:0058, :03:059:0059 по вул. Д. Нечая у м. Вінниці , виданий з порушенням закону.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів Вінницької міської ради 15 листопада 2005 року ОСОБА_1 на земельні ділянки АДРЕСА_6 кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_4 об?єднано в одне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2017 року замінено третіх осіб: Управління Держземагенства у Вінницькому районі на Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області та реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції Вінницької області на Вінницьку міську раду в особі Департаменту адміністративних послуг.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,2000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059 і скасовано його державну реєстрацію, а, відтак, ОСОБА_1 втратила повноваження власника, у зв`язку з чим відсутнє порушення її прав та законних інтересів. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року вже визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,2000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059 і скасовано його державну реєстрацію, у зв`язку з чим відсутнє порушення прав ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що ОСОБА_1 не доведено порушення свого права зважаючи на те, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року визнано визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,2000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059 і скасовано його державну реєстрацію. Згідно з частиною першою статті 125 ЗК України, у редакції чинній на момент придбання ОСОБА_1 земельних ділянок, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Реєстрація прав ОСОБА_1 на земельну ділянку № 92 , яка зайнята іншими особами, право власності яких зареєстровано в установленому порядку ( ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ), неможлива. Крім того, ОСОБА_1 не доведено, що спірні земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у 1996-1998 роках знаходилися за межами Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області і що сільська рада не мала повноважень ними розпоряджатися.

Висновок експерта від 18 листопада 2015 року № ОС-180 не може бути беззаперечним доказом на підтвердження знаходження частини земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за межами села Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було надано експертові наявні координати межі м. Вінниці, що межують з Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області згідно змінених меж населеного пункту с. Лука-Мелешківська, тобто станом після 2003 року, тоді як земельні ділянки надавалися ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі рішення 10 сесії 22 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04 грудня 1996 року та рішення 14 сесії 22 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області народних депутатів від 30 січня 1998 року, тобто до проведення зміни меж населеного пункту с. Лука-Мелешківська. Відповідно до листа ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09 березня 2010 року межа м. Вінниці зі сторони с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області починаючи з 1962 року по 19 червня 2003 року не змінювалася. Інших належних та допустимих доказів суміщенням меж земельних ділянок ОСОБА_1 із земельними ділянками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та знаходження частини земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за межами с. Лука-Мелешківська Вінницького району ОСОБА_1 не надано, як і не надано докази на підтвердження порушення Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області законодавства України при наданні у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Питання можливості визначення експертним шляхом межі м. Вінниці та с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області зокрема в частині спірних ділянок обговорювалося в судовому засіданні, проте клопотання про проведення такої експертизи сторонами, їх представниками, заявлено не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й в цій частині передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 127/9859/14-ц з Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у цій справі було призначено судову земельно-технічну експертизу.

Експертами Вінницької торгово-промислової палати було складено висновок від 18 листопада 2015 року № ОС-180 та надано відповіді на поставлені ухвалою питання. Надано варіанти суміщення ділянки 0,2000 га, належної ОСОБА_1 , з ділянками відповідачів з урахуванням координат земельних ділянок згідно з базою даних Державного земельного кадастру. Надано проходження межі м. Вінниці відносно земельних ділянок позивача та відповідачів на час прийняття оскаржуваних рішень Лука-Мелешківською сільською радою згідно з державним актом на право користування землею м. Вінниці.

Після прийняття рішення апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року, яким було визнано недійсним державний акт на 0,2000 га, виданий на ім?я ОСОБА_1 , та скасовано договір купівлі-продажу на земельну ділянку площею 0,1000 га, експерта було викликано до суду для надання пояснень з приводу складеного висновку судової земельно-технічної експертизи. Експертом надано пояснення про те, що оскільки договір купівлі-продажу на іншу ділянку, площею 0,1000 га, чинний він може надати на підставі ухвали суду варіант суміщення ділянок лише з однією земельною ділянкою та проходження межі м. Вінниці відносно вказаної земельної ділянки.

Вважав помилковим висновок апеляційного суду про те, що питання можливості визначення експертним шляхом межі м. Вінниці та с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, зокрема в частині спірних ділянок, не досліджена, оскільки щодо проведення такої експертизи сторонами, їх представниками, заявлено не було, так як серед питань, поставлених у клопотанні про призначення додаткової експертизи є: відобразити з урахуванням державного акту на право користування землею, виданого виконавчим комітетом Вінницької обласної ради депутатів трудящих від 15 грудня 1962 року межу м. Вінниці в частині проходження по земельній ділянці АДРЕСА_3 (кадастровий номер №:03:059:0058).

Згідно з положеннями статті 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу.

Межа м. Вінниці встановлена відповідною проектною документацією, що засвідчується відповідними координатами. Отже, питання поставлене у клопотанні про призначення додаткової експертизи, було з метою відобразити з урахуванням державного акту на право користування землею, виданого виконавчим комітетом Вінницької обласної ради депутатів трудящих від 15 грудня 1962 року межу м. Вінниці в частині проходження по земельній ділянці АДРЕСА_3 (кадастровий номер №:03:059:0058).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються. ОСОБА_4 судові рішення не оскаржила.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25 грудня 1997 року № 1416 ОСОБА_8 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка АДРЕСА_3 , яка надана їй згідно з рішенням від 27 червня 1996 року № 504 для будівництва і обслуговування житлових будинків.

18 травня 1998 року ОСОБА_8 Вінницькою міською радою був виданий державний акт на приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04 листопада 1997 року № 1143 ОСОБА_7 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка АДРЕСА_3 , площею 0,1000 га, яка надана була йому для будівництва і обслуговування житлових будинків згідно з рішенням від 20 липня 1997 року № 586.

16 серпня 1999 року Вінницькою міською радою було видано ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

29 липня 2005 року ОСОБА_1 за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 29 липня 2005 року № 4598 та від 29 липня 2005 року № 4594 придбала у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 земельні ділянки по АДРЕСА_6 , кадастрові номери :03:059:0058, :03:059:0059 відповідно.

15 листопада 2005 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2000 га.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 26 вересня 1997 року, виданого на підставі рішення 10 сесії 22 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04 грудня 1996 року, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_5 . Цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ВН № 021393, виданим на підставі рішення 14 сесії 22 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області народних депутатів від 30 січня 1998 року, ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,1000 га, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Землю передано для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 397587, виданого на підставі рішення 20 сесії 4 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 січня 2005 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_5 . Цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Відповідно до рішення третейського суду від 11 квітня 2008 року у справі № 3/62-08 ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :02:002:0137. Ділянку вона придбала у ОСОБА_3 , останній ділянка належала на підставі рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 січня 2005 року, про що виданий державний акт серії ЯА № 397587.

27 травня 2008 року управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 268122.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року, ухваленого за результатами перегляду рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , управління Держгеокадастру у м. Вінниці, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визнання рішень виконавчого комітету незаконними та скасування державних актів на право приватної власності на землю, виданих на їх підставі, визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та скасування державних актів задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 04 листопада 1997 року № 1143 про передачу ОСОБА_7 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 площею 1000 кв. м.

Визнано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 3/469, виданий на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:059:0059, недійсним, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_3 , кадастровий номер :03:059:0059, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, укладений 29 липня 2005 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В. В. 29 липня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 4594.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на земельну ділянку ,площею 0,2000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059, скасовано його державну реєстрацію. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № ОС-180 встановлено, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059, що розташована по АДРЕСА_6 , частково суміщається з земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0137, що належить на правах приватної власності ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 268172 від 27 травня 2008 року. Площа даного суміщення становить 415 кв. м; площу та конфігурацію суміщення наведено у план-схемі співставлення меж земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0137, що належить на правах приватної власності ОСОБА_4 , земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0214, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059, що належить на правах приватної власності ОСОБА_1 .

На підставі проведеного дослідження встановлено, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059, що розташована по АДРЕСА_6 , частково суміщається з земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1000 га, що належить на правах приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ВН № 021393 від 15 липня 1998 року. Площа даного суміщення становить 957 кв. м, із земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1000 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 26 вересня 1997 року. Площа даного суміщення становить 544 кв. м; площу та конфігурацію суміщення наведено у план-схемі співставлення меж земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0137, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0214, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Аналогічне положення міститься у статті 125 ЗК України.

Згідно зі статтею 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Аналогічне положення міститься у статті 126 ЗК України.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно із нормами статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, та застосування інших, передбачених законом, способів.

З урахуванням наведених норм матеріального права підстави для задоволення позову власника чи користувача є встановлення факту порушення його прав та існування перешкод у здійснення ним цих прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року у справі № 127/4819/16-ц визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,2000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059 і скасовано його державну реєстрацію, а, відтак, ОСОБА_1 втратила повноваження власника, у зв`язку з чим відсутнє порушення її прав та законних інтересів.

Разом з тим, згідно з відомостями з Єдиного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 127/4819/16-ц (провадження № 61-908св18) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року скасовано і залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 173 ЗК України 2001 року визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викупу) відповідно до цього Кодексу.

За положеннями частини другої статті 174 ЗК України 2001 року рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.

За змістом пункту 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень районних рад входило і входить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою району в межах і в порядку, визначених законом.

До прийняття ЗК України 2001 року положеннями ЗК України 1990 року також встановлювалось, що межа міста встановлюється і змінюється в порядку, що визначається Верховною Радою України. Включення земельних ділянок до межі міста не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до статті 31 цього Кодексу (стаття 63 ЗК України 1990 року).

Межі сільських населених пунктів встановлюються і змінюються районною, міською в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів. Використання земель сільського населеного пункту здійснюється відповідно до проектів планіровки та забудови даного населеного пункту (стаття 65 ЗК України 1990 року).

Отже, межі населеного пункту повинні встановлюватися та/або змінюватись рішенням відповідного компетентного органу або на підставі інших правових документів, виготовлених та/або прийнятих компетентними органами відповідно до законодавства, що діяло на час утворення населеного пункту та/або зміни його меж.

Крім того, статтею 46 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що для встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення і з міни меж відповідних адміністративно-територіальних утворень. Порядок розробки проектів землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень установлюється законодавством України.

Відповідно до статті 176 ЗК України 2001 року межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України.

Форма та порядок видачі державного акта України на межі адміністративно-територіального утворення встановлюються Верховною Радою України.

Проте чинними на сьогодні нормативно-правовими актами не затверджено форми та порядку видачі державних актів України на межі адміністративно-територіальних утворень.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України 2001 року до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України 2001 року громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України 2001 року сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції, яка була чинною на час прийняття міською радою рішення), визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно-господарського устрою.

Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку що сільська, селищна, міська рада має повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, які віднесено до земель комунальної власності та у межах населеного пункту (села, селища, міста).

Межі населеного пункту встановлюються, змінюються відповідними компетентними органами у відповідності до положень земельного законодавства та законодавства про містобудівну діяльність, яке діяло на час утворення населеного пункту або зміни його меж.

Межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натурі (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру (АС ДЗК), якщо межі населеного пункті не були встановлені/змінені у іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту його розбудови та/або зміни меж.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року № 6-2686цс16.

Ураховуючи викладене, у порушення статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не врахував, що достовірних відомостей про те, чи знаходяться спірні земельні ділянки в межах міста, чи за його межами (в межах села) матеріали справи не містять і судом ці обставини не встановлені, хоча встановлення цих фактів безпосередньо впливає на вирішення спору; не встановив, чи в межах своїх повноважень діяли міська рада та виконавчий комітет сільської ради при видачі спірних державних актів.

Таким чином, дійшовши висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_4 , апеляційний суд вищевказаних положень закону та обставин справи не врахував; зазначивши про те, що питання можливості визначення експертним шляхом межі м. Вінниці та с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, зокрема, в частині спірних земельних ділянок обговорювалося в судовому засіданні, проте клопотання про проведення такої експертизи сторонами, їх представниками, заявлено не було, спір по суті не вирішив.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При новому розгляді справи суду також слід звернути увагу на прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта