Справа № 453/1392/19
№ провадження 2/453/536/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 грудня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Брони А.Л.,

секретаря судового засідання Бендеш А.І.

без учасників справи,

розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в сумі 50000 грн.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.11.2019 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Розгляд справи відбувся 20.12.2019 року без учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.05.2015 року о 11.25 год. у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області водій ОСОБА_2 , керуючи належним ОСОБА_3 на праві власності автомобілем марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення із належним позивачу на праві власності автомобілем марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 , котрим він-же керував. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир VOLKWAGEN TRANSPORTER - ОСОБА_4 госпіталізована в Стрийську ЦРЛ з діагнозом: забій лівого плеча, гематома верхньої гомілки. По факту даної дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження за № 0000398. Постановою старшого слідчого СВ Сколівського РВ УМВС України у Львівській області Зенинця Р.В. від 24.06.2015 року вказане кримінальне правопорушення закрите у зв`язку з відсутністю у діях позивача та відповідача ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, копію вказаної постанови скеровано у ВДАІ з обслуговування Сколівського району ГУ МВС України у Львівській області для вирішення питання про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Під час досудового розслідування було встановлено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. п. 1.2, 1.5 Розділу 1, п. 10.1. Розділу 10 та п. 12.1 Розділу 12 Правил дорожнього руху України. Згідно з виконаним у справі за ухвалою суду висновком судової автотоварознавчої експертизи № 551 від 30.11.2016 року, відновлювати належний позивачу транспортний засіб після дорожньо-транспортної пригоди економічно недоцільно, так як вартість матеріального збитку дорівнює його ринковій вартості до дорожньо-транспортної пригоди і становить 153 019,79 грн.. Цивільна відповідальність по відшкодуванню шкоди, заподіяної під час керування автомобіля OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»», поліс № АІ/8349028. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. (без франшизи) на одного потерпілого.

Позивач зазначає, що в жовтні 2015 року звернувся в Сколівський районний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 153 019 грн. 79 коп..

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області 06 травня 2019 року у справі № 453/1403/15-ц позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 103 019 грн. 79 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в решті позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» на користь позивача 50 000 грн. відмовлено, оскільки відповідач належним чином не повідомив про страховий випадок страхову компанію, вирішено питання судових витрат.

Позивач зазначає, оскільки розмір заподіяної внаслідок ДТП майнової шкоди становить 153 019,19 грн., а рішенням суду стягнуто лише 103 019,79 грн., а тому просить стягнути з ОСОБА_2 решту суми заподіяної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Відзив на позовну заяву не подав.

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно рішення Сколівського районного суду Львівської області від 06.05.2019 року у справі № 453/1403/15-ц судом встановлено, що 22.05.2015 року о 11.25 год. на автодорозі «Київ-Чоп» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області (637 км + 200 м) зіткнулися легковий автомобіль (пасажирський-В) марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, та легковий автомобіль (пасажирський-В) марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 ..

22.05.2015 року вищевикладені відомості слідчим СВ Сколівського РВ УМВС України у Львівській області - Дубом А.М. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000398 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що постановою від 24.06.2015 року старшого слідчого СВ Сколівського РВ УМВС України у Львівській області - ОСОБА_5 вказане кримінальне правопорушення закрите у зв`язку з відсутністю у діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Одночасно у постанові зазначено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. п. 1.2, 1.5 Розділу 1, п. 10.1. Розділу 10 та п. 12.1 Розділу 12 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим копію цієї постанови супровідним листом від 25.06.2015 року за вих. № 4425 скеровано начальнику ВДАІ з обслуговування Сколівського району ГУ МВС України у Львівській області для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим Стрийським ВРЕР ВДАІ УМВСУ у Львівській області, власником легкового автомобіля (пасажирський-В) марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, зазначено позивача.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим Перемишлянським ВРЕР ВДАІ УМВСУ у Львівській області, власником легкового автомобіля (пасажирський-В) марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , зазначено ОСОБА_3 ..

Встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 як власника та відповідача ОСОБА_2 як водія автомобіля OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) № АІ/8349028. Строк дії договору становив з 20.05.2015 року по 20.05.2016 року включно.

Транспортний засіб марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди перебував у власності відповідача ОСОБА_3 ..

Так, з висновку експертів № 5201 комісійної судової автотехнічної експертизи від 17.01.2019 року, виконаної експертами Львівського НДІСЕ МЮ України за ухвалою суду, що була постановлена у зв`язку із задоволенням клопотання уповноваженого представника позивача, вбачається наступне.

Зокрема експертами зазначено, що можливість уникнути зіткнення у водія автомобіля марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 визначається виконанням п. п. 1.2 та 12.1. Правил дорожнього руху України, у відповідності до яких він повинен був вести свій автомобіль по правій стороні проїзної частини із такою швидкістю, щоб постійно контролювати його рух і не виїжджати на зустрічну смугу руху. Причин технічного характеру, які б не дали змоги виконати водієві ОСОБА_2 п. п. 1.2., 1.10. (у частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3. (підпункту «д»); 12.1. Правил дорожнього руху України, і, таким чином, запобігти зіткненню, не вбачається. Експерти вказують, що якщо б водій ОСОБА_2 дотримувався вимог п. п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і не виїхав на зустрічну смугу, то він мав-би можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .. При цьому, у ситуації, коли по смузі руху автомобіля марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 рухався зустрічний автомобіль марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , навіть своєчасне застосування водієм автомобіля марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не виключало контакту цих двох автомобілів. Тому у даній дорожній ситуації водій автомобіля марки VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 . При наявних у матеріалах кримінального провадження вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. п. 1.2; 1.10. (у частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3. (підпункту «д»); 12.1. Правил дорожнього руху України. Виходячи з того, що водій ОСОБА_1 рухався із допустимою швидкістю та враховуючи той факт, що вказаний водій не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути скоєння зіткнення з автомобілем марки OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 , то немає підстав стверджувати, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. п. 1.10. (у частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «б»); 12.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 551 від 30.11.2016 року, виконаної експертом Львівського НДІСЕ МЮ України за ухвалою суду, що була постановлена у зв`язку із задоволенням клопотання позивача, вартість необхідного відновлювального ремонту транспортного засобу VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 , навіть без його додаткового розбирання та відповідного діагностування в умовах СТО, буде перевищувати ринкову вартість цього транспортного засобу на день дорожньо-транспортної пригоди, а тому відновлювати такий транспортний засіб економічно недоцільно. Відповідно, вартість матеріального збитку дорівнюватиме ринковій вартості транспортного засобу VOLKWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди та, станом на момент проведення дослідження, становить 153 019 грн. 79 коп..

Як вбачається з рішення Сколівського районного суду Львівської області 06 травня 2019 у справі № 453/1403/15-ц року, позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 103 019 грн. 79 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в решті позовних вимог, щодо стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» на користь позивача 50 000,00 грн. відмовлено, оскільки відповідач належним чином не повідомив про страховий випадок страхову компанію.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про страхування» розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про страхування» відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в сумі 50 000,00 грн. не знайшли своє підтвердження.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 979, 980, 993,999, 1191 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: с. Орів, Сколівського району, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя