Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 23 грудня 2019 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря - Редько А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 , відповідачки, представника третьої особи - Солодкої К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Коропської селищної ради, Чернігівської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

третя особа - служба у справах дітей Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зловживає алкогольними напоями, господарства не утримує, не здійснює належного догляду за малолітньою дитиною.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить задовольнити.

Відповідачка позов не визнала пояснивши, що опинилась в складних життєвих обставинах, тому вимушена була поїхати на заробітки, а дитину залишила у хрещеної матері, яка і привезла сина в лікарню. Просить не позбавляти її батьківських прав і надати можливість виправити ситуацію, яка склалась.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити.

Заслухавши пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 26.02.2019 року та 22.03.2019 року встановлено, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають з матір`ю, бабусею та бабусиним співмешканцем, тіткою та її сином, житлові та матеріальні умови незадовільні.

З довідки - характеристики на ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 не заміжня, проживає у будинку разом з матір`ю та неповнолітніми дітьми. На даний час не працює. За місцем проживання характеризується негативно. Зловживає спиртними напоями. Часто змінює місце проживання, залишаючи дітей на бабусю.

Згідно листа Комунального закладу «Коропська центральна районна лікарня» Коропської районної ради № 681 від 18.09.2019 року в дитяче відділення 18.09.2019 року о 10 год. 10 хв. у супроводі ОСОБА_5 доставлена дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець смт. Короп. Дитина хвороблива, потребує лікування в умовах стаціонару. Зі слів супроводжуючої мати дитини перебуває на роботі в м. Київ.

Згідно листа Комунального закладу «Коропська центральна районна лікарня» Коропської районної ради № 690 від 20.09.2019 року, 20.09.2019 року близько 12 години в супроводі працівника поліції в дитяче відділення була доставлена ОСОБА_2 - мати дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у лікарні з 18.09.2019 року. Жінка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, станом дитини не цікавилася, речей, предметів догляду, продуктів харчування хлопчику не принесла.

20 вересня 2019 року постановою Коропського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

З висновку органу опіки та піклування Коропської селищної ради Чернігівської області від 08.10.2019 року вбачається, що орган опіки та піклування Коропської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. В п. 18 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідачка є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст.164 СК України може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджались батьки офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 76, 81, 265 - 268, 354, 355 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову органу опіки та піклування Коропської селищної ради Чернігівської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2019 року.

Суддя: Балаба О. А.