гСправа № 358/623/19 Провадження № 2/358/404/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Симоненко О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача, ОСОБА_3 , на його користь грошові кошти в розмірі 665482,50 гривень та судові витрати по справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 14.10.2017 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.10.2017 року серії НОМЕР_1 .

Під час підготовки до весілля у ОСОБА_2 була домовленість з батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_3 по те, що всі витрати на весілля вони ділять навпіл, а саме що ОСОБА_2 сплачує за всі витрати власними грошовими коштами в повному обсязі, а після весілля ОСОБА_3 відшкодовує йому 50% загальної суми витрат.

Загальні витрати на організацію та проведення весілля склали 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Після весілля він звернувся до ОСОБА_3 за відшкодуванням йому, як вони попередньо домовились, 50% витрат, а саме 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, на що останній погодився, але протягом певного часу.

З літа 2018 року сімейні відносини між ним та ОСОБА_5 зіпсувались, а з кінця грудня 2018 року вони почали проживати окремо.

При повторному зверненні до відповідача щодо повернення коштів, останній відмовився їх віддавати.

Таким чином, ОСОБА_3 було порушено умови домовленості внаслідок чого права як кредитора були порушені через що він вимушений звернутись до суду для їх відновлення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти, та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про що є відомості в матеріалах справи. Через канцелярію Богуславського районного суду Київської області надіслав відзив, в якому зазначив, що ніякою домовленості з відповідачем щодо повернення грошових коштів не було, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 з 14.10.2017 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.10.2017 року серії НОМЕР_1 .

Під час підготовки до весілля у ОСОБА_2 була домовленість з батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_3 по те, що всі витрати на весілля вони ділять навпіл, а саме що ОСОБА_2 сплачує за всі витрати власними грошовими коштами в повному обсязі, а після весілля ОСОБА_3 відшкодовує йому 50% загальної суми витрат.

Загальні витрати на організацію та проведення весілля склали 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Після весілля він звернувся до ОСОБА_3 за відшкодуванням йому, як вони попередньо домовились, 50% витрат, а саме 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, на що останній погодився, але протягом певного часу.

З літа 2018 року сімейні відносини між ним та ОСОБА_5 зіпсувались, а з кінця грудня 2018 року вони почали проживати окремо.

При повторному зверненні до відповідача щодо повернення коштів, останній відмовився їх віддавати.

Будь яких підтверджень, свідків щодо даної домовленості позивач суду не надав, а лише було зазначено, що дана домовленість була в усній формі, будь яких документально підтверджених доказів також позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до частини четвертої цієї статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В свою чергу позивачем та відповідачем не були виконані вимоги законодавства щодо фіксації понесених витрат на підготовку весілля.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, повинні укладатись у письмовій формі (п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України), а сторони по справі не уклали в письмовій формі відповідну угоду, то як наслідок відсутність такого доказу позбавляє можливості суд прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтями 77-80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Вирішуючи позов по суті, суд також, звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В свою чергу позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження своїх пояснень щодо наявності договірних відносин між ним та відповідачем щодо повернення грошових коштів в розмірі 25000 доларів США (50 % із 50000 доларів США), які ним були витрачені на підготовку до весілля, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в сумі 25000 доларів США не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 203, 205, 207, 208 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко