Справа № 715/1138/18
Провадження № 2/715/27/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засiданнi в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаною позовною заявою, вказавши в позові, що 01 листопада 2015 року приблизно о 05 годині ранку водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки, «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», зі сторони м. Чернівці в напрямку смт.Глибока. Проїжджаючи 523 км вказаної автодороги, водій ОСОБА_6, рухаючись поза межами населених пунктів в адміністративно-територіальних межах Глибоцького району на перевищеній швидкості більше 90 км/год, не врахувавши дорожню обстановку, не правильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом безпідставно здійснив виїзд на смугу зустрічного руху. В подальшому водій ОСОБА_6 повертаючи на свою смугу руху та перебуваючи більшою частиною автомобіля на своїй смузі руху, в безпосередній близькості до горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. ПДР «вузька суцільна лінія», допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Transit Connect» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, в салоні якого в якості пасажира перебувала позивачка ОСОБА_3 Позивачці по справі ОСОБА_3, згідно висновку СМЕ №52 від 21.01.2016 року, спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров'я.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачка ОСОБА_3, в період з 01.11.2015 року по 06.01.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги міста Чернівці.

Всього за час лікування в 2015 році позивачкою на придбання ліків на загальну суму 12 642 гривні 61 копійка, що підтверджується листом Лікарні швидкої медичної допомоги №1316 від 14.08.2017 року та квитанціями про купівлю ліків.

За призначенням лікаря для встановлення імпланту в плечову кістку позивачкою придбано за власні кошти імплант для остеосинтезу плечової кістки, пластина на гвинти вартістю 12 850 гривень, що підтверджується рахунком №327 від 09.1 1.2015 року.

За призначенням лікаря для проведення оперативного втручання та встановлення імпланту в кістку стегна позивачкою за власні кошти придбано імплант для остеосинтезу стегна вартістю 14 750 гривень, що підтверджується рахунком №421 від 22.12.2015 року.

Всього за час лікування в 2015 році позивачкою було витрачено на придбання ліків та імплантів кошти, що в сумі складають 40 242 гривні 61 копійка. Це без урахування витрат на переїзди, харчування, придбання ліків, на які квитанції про оплату у позивачки не збереглися.

05 квітня 2016 року на підставі рішення лікарської комісії в зв'язку з «отриманими травмами під час ДТП позивачці призначено 3-тю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією. Згідно висновку комісії позивачці протипоказана важка фізична праця.

Через ускладнення після отриманих травм під час ДТП позивачка проходила курс лікування по індивідуальній програмі реабілітації інваліда з діагнозом незрощений перелом внутрішньосуглоба правого плеча, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 05.04.2016 року.

В період з 08 квітня 2016 року по 25 квітня 2016 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Лікарні швидкої медичної допомоги.

В період з 09.11.2016 року по 29.11.2016 року ОСОБА_3 . перебувала на лікуванні в санаторії «Брусниця», що підтверджується випискою №784 з медичної картки стаціонарного хворого.

В подальшому позивачка проходила курс індивідуальної програми реабілітації інваліда починаючи 04.05.2017 року, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда.

19 січня 2018 року Шведсько-Українським медичним центром надано консультативний висновок ангіохірурга, згідно якого позивачці постановлено діагноз хвороби та призначено ряд препаратів.

Рекомендовані препарати позивачкою були придбані для лікування за власні кошти, що підтверджується квитанціями про придбання ліків в аптечних пунктах. Вартість придбаних ліків склала 6315 гривень.

Станом на 01.06.2018 року позивачкою з часу ДТП придбано ліки на загальну суму 46 557 гривень 61 копійка.

Фактично після дорожньо-транспортної пригоди позивачка зазнала важких травм, моральних страждань, стала інвалідом та змушена постійно лікуватися щоб мати можливість переміщатися без сторонньої допомоги.

По факту дорожньо-транспортної пригоди "проводилось досудове розслідування кримінального провадження №000796, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В ході досудового розслідування, на підставі зібраних доказів, 29.06.2017 року було оголошено про підозру ОСОБА_6.

30 червня 2017 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування Прокуратури Чернівецької області - Романюк І.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ст.110, п.5 ст.284 КПК України, в зв'язку з тим, що водій ОСОБА_6 загинув під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно повідомлення Регіонального Сервісного Центру МВС у Чернівецькій області територіального сервісного центру №7344 автомобіль марки FORD TRANZІT, номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, 2006 року випуску, в якому перебувала позивачка на час скоєння ДТП, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4, та був зареєстрований за відповідачем на час скоєння ДТП.

Згідно страхового поліса №АІ/5115607 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортіиїх засобів, забезпечений транспортний засіб FORD TRAТZIT був застрахований в ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія».

В січні 2017 року позивачка звернулася до ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія» з заявою про відшкодування шкоди та витрат пов'язаних з ушкодженням здоров'я, які вона отримала під час ДТП, та додала всі докази про понесені витрати. Однак, страхова компанія не провела жодних виплат по завданій їй шкоді, а в телефонному режимі представник компанії повідомив, що виплати не будуть проводитись.

Відповідач ОСОБА_4 згідно реєстраційних даних Сервісного Центру є власником транспортного засобу марки FORD TRANZIT, номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, 2006 року випуску.

На час скоєння ДТП, а саме станом на 01.11.2015 року керував транспортним засобом відповідач ОСОБА_5.

ОСОБА_5 керував транспортним засобом в зв'язку з передачею йому права керування ОСОБА_10, який надав йому технічний паспорт на транспортний засіб та страховий поліс.

Так як особа, що керувала транспортним засобом на час скоєння ДТП, а саме ОСОБА_6 помер під час ДТП, шкоду, заподіяну потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, зобов'язані відшкодувати в солідарному порядку: власник транспортного засобу ОСОБА_4 та водій, що керував транспортним засобом, ОСОБА_5.

Потерпілій ОСОБА_3 завдана матеріальна шкода, що склала 46557 гривень 41 копійка. Крім того в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивачці завдана, моральна шкода, яку вона оцінює в 150000 гривень.

Завдана моральна шкода полягає в тому, що позивачка перенесла сильний нервовий стрес, важкі моральні страждання. більше трьох місяців після ДТП перебувала на стаціонарному лікуванні, не могла сама переміщатися, через переломи кісток, не могла рухатися, постійно перебувала в лежачому положенні. Крім того їй було проведено декілька операцій по встановленню імплантів, які призвели до сильних моральних страждань, постійного болю.

Фактично після дорожньо-транспортної пригоди позивачка залишилася інвалідом, постійно прихрамує, не має можливості вільно рухатися, не має можливості влаштуватися на роботу та утримувати себе. Фактично майже два роки позивачка перебуває на утриманні своїх рідних.

Тому просить суд, стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, та ОСОБА_5, 1980 р.н., мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_3 в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 46 557,41 грн. (сорок шість тисяч п'ятсот п'ятдесят сім гривень 41 копійку), моральну шкоду в розмірі 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень, 00 копійок. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 1975 гривень.

20 червня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття загального провадження у цивільній справі та призначено до підготовного засідання на 10 годину 30 хвилин 23 липня 2018 року.

20 липня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

23 липня 2018 року адвокат відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2, подала до суду клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву та для ознайомлення з матеріалами справи.

31 липня 2018 року адвокат позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_1, подала до суду заяву про надання для ознайомлення матеріалів даної справи.

09 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_5 подав до суду відзив на дану позовну заяву, в якому посилався на його необґрунтованість та безпідставність.

09 серпня 2018 року адвокат позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_1, подала до суду заяву про продовження строку попереднього розгляду справи, для підготовки відповіді на відзив.

19 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2, надіслала суду клопотання про розгляд підготовчого засідання без участі відповідача та його представника та призначити справу до судового розгляду.

23 серпня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала до суду відповідь на відзив, в якому обґрунтувала свої вимоги та просила позов задовольнити.

29 серпня 2018 року представник позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_1, подала до суду заяву в якій просить суд, продовжити термін підготовчого засідання на 30 днів, для надання можливості змінити позовні вимоги та надати додаткові документи для підтвердження позовних вимог.

13 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_4 подав до суду заперечення в якому просить суд поновити строк для подачі заперечення та просить суд відмовити ОСОБА_3, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення будь якої шкоди з ОСОБА_4, у зв'язку з їх безпідставністю.

13 вересня 2018 року представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2, надіслала суду електронною поштою клопотання про перенесення засідання на іншу дату.

06 грудня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення справи до розгляду на 19 грудня 2018 року на 11 годину 00 хвилин.

12 грудня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала до суду відповідь на заперечення в якому вказує, що її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а заперечення відповідача ОСОБА_4, є необґрунтованими та безпідставними.

16 січня 2019 року відповідач ОСОБА_5 подав до суду клопотання про залучення до участі у справі ПП «Ваніль», як співвідповідача.

16 січня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_5 про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПП «Ваніль».

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити, а справу розглянути в її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовні заяві і просила суд позов задовольнити.

Вiдповiдач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи проте надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги не визнала, в своїх поясненнях заперечувала стосовно обставин викладених в позовній заяві, посилалась на їх необґрунтованість та безпідставність і просила суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослiдивши матерiали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, визначив наступні правові норми, що їх регулюють та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року приблизно о 05 годині ранку водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки, «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», зі сторони м. Чернівці в напрямку смт.Глибока. Проїжджаючи 523 км вказаної автодороги, водій ОСОБА_6, рухаючись поза межами населених пунктів в адміністративно-територіальних межах Глибоцького району на перевищеній швидкості більше 90 км/год, не врахувавши дорожню обстановку, не правильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом безпідставно здійснив виїзд на смугу зустрічного руху. В подальшому водій ОСОБА_6 повертаючи на свою смугу руху та перебуваючи більшою частиною автомобіля на своїй смузі руху, в безпосередній близькості до горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. ПДР «вузька суцільна лінія», допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Transit Connect» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, в салоні якого в якості пасажира перебувала позивачка ОСОБА_3

Позивачці по справі ОСОБА_3, згідно висновку СМЕ №52 від 21.01.2016 року, спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров'я. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачка ОСОБА_3, в період з 01.11.2015 року по 06.01.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги міста Чернівці.

Під час лікування за призначенням лікаря позивачкою було придбано за власні кошти та використано наступні ліки: - метрагіл - 11 фл. (вартість 255.20 грн.); - клексан- 48 фл.(6500.16 грн.); - фіз.розчин + лізин - 20 фл. (214 грн.); - Аскорбінова кислота 10 ампул; - вітамін Е - 10 ампул; - ретаболіл 3 фл. (789 грн.); - кенолог 1 ампула (120 грн.); - кардіомагніл - 10 табл. (58 грн.); - альцизон 5 фл. (285 грн.); - аналгін 2 амп. (320 грн.); - гекодез 1 фл. (262 грн.); - нівалін 5 табл (120.25 грн.); - цефосульбін 6 фл. (1118 грн. 50 коп.); - тівортін 8 фл. (702.80 грн.); - предуктал- 6 табл (210 грн.); - розчин рінера 3 фл. (679.50 грн.); - орнігіл 2 фл. (170 грн.); - фуросемід - 2 амп (85 грн.); - депіофен 3 амп. (710 грн.); - глюкоза 400 + аспаркас 20 мл.- 6 фл. (43.20 грн.) Всього за час лікування позивачкою на придбання ліків витрачено 12 642 гривні 61 копійка, що підтверджується листом Лікарні швидкої медичної допомоги №1316 від 14.08.2017 року та квитанціями про купівлю ліків.

За призначенням лікаря для встановлення імпланту в плечову кістку позивачкою придбано імплант для остеосинтезу плечової кістки, пластина на гвинти вартістю 12 850 гривень, що підтверджується рахунком №327 від 09.11.2015 року.

За призначенням лікаря для проведення оперативного втручання та встановлення імпланту в кістку стегна позивачкою придбано імплант для остеосинтезу стегна вартістю 14 750 гривень, що підтверджується рахунком №421 від 22.12.2015 року.

05 квітня 2016 року на підставі рішення лікарської комісії в зв'язку з отриманими травмами під час ДТП позивачці призначено 3-тю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією. Згідно висновку комісії позивачці протипоказана важка фізична праця.

Через ускладнення після отриманих травм під час ДТП позивачка проходила курс лікування по індивідуальній програмі реабілітації інваліда з діагнозом незрощений перелом внутрішньосуглоба правого плеча, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 05.04.2016 року.

В період з 08 квітня 2016 року по 25 квітня 2016 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: синтезований консолідуючий перелом лівої стегнової кістки блокованим інтрамедулярним фіксатором, що підтверджується випискою з історії хвороби №4511. При лікуванні в даній установі згідно вказівок лікаря позивачкою за власні кошти було придбано ліки, що зазначені в історії хвороби.

В період з 09 листопада 2016 року по 29 листопада 2016 року ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в санаторії «Брусниця», що підтверджується випискою №784 з медичної картки стаціонарного хворого.

В подальшому позивачка проходила курс індивідуальної програми реабілітації інваліда починаючи 04 травня 2017 року за діагнозом хибний суглоб лівого стегна, інтрамедумерний фіксатор стегна, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда.

19 січня 2018 року Шведсько-Українським медичним центром надано консультативний висновок ангіохірурга, згідно якого позивачці постановлено діагноз хвороби та призначено ряд препаратів.

По факту дорожньо-транспортної пригоди "проводилось досудове розслідування кримінального провадження №000796, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В ході досудового розслідування, на підставі зібраних доказів, 29.06.2017 року було оголошено про підозру ОСОБА_6.

30 червня 2017 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування Прокуратури Чернівецької області - Романюк І.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ст.110, п.5 ст.284 КПК України, в зв'язку з тим, що водій ОСОБА_6 загинув під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно повідомлення Регіонального Сервісного Центру МВС у Чернівецькій області територіального сервісного центру №7344 автомобіль марки FORD TRANZІT, номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, 2006 року випуску, в якому перебувала позивачка на час скоєння ДТП, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4, та був зареєстрований за відповідачем на час скоєння ДТП.

Згідно страхового поліса №АІ/5115607 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортіиїх засобів, забезпечений транспортний засіб FORD TRAТZIT був застрахований в ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія».

В січні 2017 року позивачка звернулася до ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія» з заявою про відшкодування шкоди та витрат пов'язаних з ушкодженням здоров'я, які вона отримала під час ДТП, та додала всі докази про понесені витрати. Однак, страхова компанія не провела жодних виплат по завданій їй шкоді, а в телефонному режимі представник компанії повідомив, що виплати не будуть проводитись.

Відповідач ОСОБА_4 згідно реєстраційних даних Сервісного Центру є власником транспортного засобу марки FORD TRANZIT, номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, 2006 року випуску.

На час скоєння ДТП, а саме станом на 01.11.2015 року керував транспортним засобом відповідач ОСОБА_5.

ОСОБА_5 керував транспортним засобом в зв'язку з передачею йому права керування ОСОБА_10, який надав йому технічний паспорт на транспортний засіб та страховий поліс.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.6 постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення майнової та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи і у їх задоволенні слід відмовити, оскільки судом встановлено, що транспортним засобом відповідно до вимог законодавства керував не ОСОБА_4, який є власником транспортного засобу, а водій ОСОБА_5

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вбачається із довідки Глибоцької державної нотаріальної контори Глибоцького району Чернівецької області від 24 січня 2019 року № 24/01-16 спадкова справа на майно ОСОБА_6 не заводилася.

Також судом встановлено, що згідно Постанови Верховного суду від 03 грудня 2018 року №61-2857св18, у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за участю цього автомобіля без вирішення питання про притягнення до участі у справі в якості відповідачів спадкоємців померлого водія ОСОБА_6, який винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та водія ОСОБА_5, який на підставі частини другої статті 1187 ЦК України відповідає за спричинену шкоду позивачу незалежно від наявності його вини.

Вказане судове рішення має преюдиціальне значення при розгляді даної справи.

Суд відхиляє доводи позивачки про придбання нею додатково ліків на суму 6315 гривень, оскільки їх взаємозв'язок з ДТП не підтверджений належними і допустимими доказами.

За таких обставин, шкоду позивачці повинні відшкодувати власники (володільці) обох автомобілів: марки «Ford Transit Connect», номерний знак НОМЕР_3 та марки «Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1. Суд вважає. що вони повинні відшкодовувати шкоду в рівних частках.

Враховуючи, що спадкоємці після смерті водія ОСОБА_6 відсутні, то майнова шкода, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5, що підтверджена належними і допустимими доказами становить 20121,31 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_5 і його представника про обов'язок пп «Ваніль» відшкодувати завдану шкоду, оскільки належними і допустимими доказами не доведено факт перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на момент ДТП у трудових відносинах з пп «Ваніль», а чинним законодавством забороняється існування трудових відносин без належним чином оформленого трудового договору. Також належними і допустимими доказами не доведено факт використання транспортного засобу марки «Ford Transit Connect», номерний знак НОМЕР_3 для забезпечення діяльності саме пп «Ваніль».

Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом в судовому засіданні встановленою, моральна шкода, задана позивачу, полягала у душевних стражданнях останньої внаслідок протиправної поведінки щодо неї, а також у зв'язку з душевними стражданнями внаслідок завданих тілесних ушкоджень, позивачка перенесла сильний нервовий стрес, більше трьох місяців після ДТП перебувала на стаціонарному лікуванні, не могла сама переміщатися, через переломи кісток, не могла рухатися, постійно перебувала в лежачому положенні. Крім того їй було проведено декілька операцій по встановленню імплантів, які призвели до сильних моральних страждань, постійного болю. Фактично після дорожньо-транспортної пригоди позивачка залишилася інвалідом, постійно прихрамує, не має можливості вільно рухатися, не має можливості влаштуватися на високооплачувану роботу.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховував вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, характер правопорушення (злочину), глибину фізичних та душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків та неможливість використання власного майна протягом тривалого часу, ступінь вини особи, яка завдала шкоду, майновий стан сторін.

Враховуючі наведені положення закону, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачу відповідачем ОСОБА_5 у розмірі 5000,00 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати понесеним моральним страждання позивача.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити відповідно до задоволених вимог.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача ОСОБА_5, на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 352,40 грн.

На пiдставi викладеного, ст.ст.1166, 1167, 1178, 1179 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовнi вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7, зареєстрованого в АДРЕСА_4, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії НОМЕР_8, зареєстрованої в АДРЕСА_3, майнову шкоду в розмірі 20121 (двадцять тисяч сто двадцять одна) гривня, 31 копійка, моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень, 00 копійок, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні, 40 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: