справа № 197/1108/18
провадження № 2/197/451/19
10 грудня 2019 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря судового засідання Піско Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Широківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Позивач у судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.75).
Відповідач, повторно повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив не подавався.
Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу повторно, була повернута до суду, з поміткою «відмова від одержання» (а.с. 60, 74).
Згідно із ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причину неявки відповідача до суду.
Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача у судове засідання додатково здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 57, 71).
Ухвалою судді від 04.01.2019 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі у якості третіх осіб - Широківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 05.08.2019 постановлено підготовче провадження у справі закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 10.12.2019 постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу не здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 17 листопада 2009 року відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13)Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.04.2011, яке набрало законної сили 31.05.2011 шлюб розірвано ( а.с. 14). Позивач 19 серпня 2011 року уклала повторний шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 15).
Постановою державного виконавця Широківської районної державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 29.12.2017 прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/313/2010, виданого Казанківським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісяця (а.с.16).
Відповідач згідно з вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2013 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) (а.с. 19-20).
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам суд зазнаначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Статтею 197 СК України встановлено строк сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Згідно з частиною третьою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження"(далі - Закону № 1404-VIII) виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено статтями 194-197 СК України та статтею 71 Закону № 1404-VIII.
За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.
Особливості виконання рішень зі стягенння аліментів визначені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якою встановлено, що якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50% із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника; надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону № 1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.
Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.(стаття 447 ЦПК України).
Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.
Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).
У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з батьків відбувається за рішенням суду.
Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України "Про виконавче провадження" у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам згідно розрахунку державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом (ст. ст. 447-451 ЦПК України), не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.
За таких обставин у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст. ст. 194-195 СК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам також відсутні. Щодо позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд враховує таке.
Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду (до дня початку фунціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Широківський районний суд Дніпропетровської області) протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складене 20.12.2019.

Суддя О.В. Леонідова