Провадження № 6/461/267/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, застосоване щодо нього ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2013 року, яка постановлена у справі за поданням головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидій О.В.

Подану заяву мотивує тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2013 року у справі 461/12536/13-ц його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Вважає, що підстави для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон відпали, оскільки ріщення виконано ним в повному обсязі, а тому просить подання задовольнити.

Заявник подав заяву про розгляд заяви за його відсутності, згідно яких подання підтримав.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши заяву та долучені до неї документи, матеріали справи за поданням державного виконавця, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2013 року у справі 461/12536/13-ц тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до розписки стягувача ОСОБА_3 від липня 2017 року, остання отримала від ОСОБА_1 в рахунок погашення алміентів 25 000,00 гривень та повідомляє, що станом на 01.07.2017 року заборгованість відсутня і претензій не має.

Згідно листа начальника відділу Личаківського ВДВС ЛМУЮ від 04.12.2019 року, станом на 04.12.2019 року на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на корсть ОСОБА_2 не перебувають. Заборгованість зі сплати аліментів щодо ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Беручи до уваги, що виконавчі провадження щодо примусового стягнення заборгованості з боржника відсутні, а заборгованість за виконавчим документом погашено, суд вважає, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за кордон.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та слід скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, застосоване щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2013 року у справі № 461/12536/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.