УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 495/6332/14-ц

провадження № 61-18552св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій «Сенетатя», Державне підприємство «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня

2015 року в складі судді Гайда-Герасименко О. Д. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Черевка П. М., Артеменка І. А., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій «Сенетатя» (далі - ДП «Санаторій «Сенетатя»), Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова (далі - ДП «Медісан») про стягнення боргу за договорами про надання правової допомоги.

Позовні вимоги мотивував тим, що 30 грудня 2011 року між ним та ДП «Санаторій «Сенетатя» укладено договір № 5, за умовами якого він зобов`язався надати останньому правову допомогу.

Зокрема, пунктом 4.2 договору № 5 визначено, що іншу частину винагороди у розмірі 10 % від визначеної суми (рішенням суду, залишкової вартості нерухомого майна та інше) замовник виплачує виконавцю в строк до десяти календарних днів після підписання акта прийому-передачі в порядку, передбаченому пунктом 4.3 договору, за умови досягнення позитивного результату.

28 грудня 2012 року між сторонами укладено договір № 22 про надання правової допомоги, за яким ДП «Санаторій «Сенетатя» зобов`язувалось сплачувати щомісячну винагороду в сумі 8 000,00 грн до 25 грудня 2014 року.

Зазначав, що відповідачі ухиляються від належного виконання вказаних договорів у частині оплати наданих ним послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 832 365,94 грн за договором № 5 та 404 000,00 грн за договором № 22. Крім того, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання відповідачі мають сплатити 228 752,22 грн інфляційних втрат і три проценти річних у розмірі 58 929,32 грн за договором № 5, а також 116 812 грн інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 14 079,12 грн за договором № 22.

З урахуванням викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «Санаторій «Сенетатя» та ДП «Медісан» солідарно 974 889,52 грн за договором № 5 про надання правової допомоги від 30 грудня 2011 року,

534 891,12 грн за договором № 22 про надання правової допомоги від 28 грудня 2012 року та судові витрати у розмірі 3 775,80 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ДП «Санаторій «Сенетатя» та ДП «Медісан» на користь ОСОБА_1 за договором №5 від 30 грудня 2011 року ? 974 889,52 грн: -

832 365,94 грн основний борг; - 228 752,22 грн інфляційні; - 58 929,32 грн 3% річних; за договором № 22 від 28 грудня 2012 року ? 53 4891,12 грн: - 404 000,00 грн основний борг; - індекс інфляції 116 812,00 грн; - 3 % відсотки річних 14 079,12 грн. У іншій частині позову відмовлено.

У січні 2017 року ДП «Медісан» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість за укладеними договорами про надання правової допомоги, оскільки відповідач провів повний розрахунок з позивачем.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі та зупинено виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2015 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 вересня 2019 рокупередано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 904/4507/18 за касаційними скаргами ПАТ «РОЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22 квітня 2019 року.

Постановляючи цю ухвалу Верховний Суд виходив з того, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. За висновками Верховного Суду виключна правова проблема полягає у відсутності чітких правових підходів у питанні можливості віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого "гонорару успіху".

Згідно з ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року справу № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) прийнято та призначено до розгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПКУкраїни встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі)

у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 495/6332/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій «Сенетатя», Державного підприємства «Медісан» лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова про стягнення боргу за договорами про надання правової допомоги до закінчення перегляду

в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 904/4507/18.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук