Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

в особi суддi - Бедьо В.І.

з участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Ужгороді спpаву за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору та повернення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_3, в якому ставить наступні вимоги: розірвати договір поставки від 23.10.2017 року між нею та відповідачем, стягнути неустойку за кожен день прострочки з 23.11. 2017 року по 24.09.2018 рік у розмірі 103275 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та 11 250 грн. понесених позивачем на оплату невиконаного замовлення за договором поставки від 23.10.2017 року, тобто суму за договором поставки від 23.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог покладено наступне.

Відповідно до Договору поставнки від 23.10.2017 року ФОП ОСОБА_3 зобовязався поставити ОСОБА_2 вікна ПВХ, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити товар наа загальну суму 11 250 грн.

Позивач зазначає, що 23.10.2018 року сплатила відповідачу 6000 грн. і відповідно до домовленості залишок суми мала внести на рахунок відповідача після виконання замовлення по поставці та встановленню вікон. Пізніше нею було сплачено 1750 грн.

ОСОБА_2 вказує, що поставка вікон ПВХ не була виконана вчасно згідно п. 3.2. зазначеного в договорі поставки всупереч тому, що позивач виконала взяті на себе зобовязання щодо оплати.

Позивач також зазначає, що через умисне невиконання договірних зобовязань з боку відповідача, нею була подана заява( талон повідомлення № 326 від 03.02.2018 року до поліції.

Зі змісту позову слідує, що в березні 2018 року відповідач поставив та встановив балконну браму і позивач змушена була доплатити 3500 грн. Всупереч повній оплаті позивачем обумовлених сум, два склопакети по сьогоднішній день не встановлені відповідачем.

Позивач вказує на те, що на дзвінки позивача щодо виконання умов договору відповідач реагує агресивно і відмовляється виконувати договір, що відтак слугувало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав до суду.

Крім того позивач стверджує, що діями відповідача їй була завдана моральна шкода, оскільки через невиконання умов договору у неї змінився нормальний образ життя та вона зазнала значних душевних страждань.Завдану шкоду вона оцінює у 5000 грн.

Ухвалою судді від 26.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Сторони своїм правом бути присутніми в судовому засіданні не скористались, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили.

Суд констатує, що правом подачі відзиву відповідач не скористався. Згідно відмітки працівника пошти поштове відправлення було повернуто до суду «за терміном зберігання»

Відтак, суд вважає за моживе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наявними у справі письмовими матеріалами.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 1. 4, 2. 7 Договору поставник від 23.10.2017 року ФОП ОСОБА_3 зобовязався поставити ОСОБА_2 вікна ПВХ, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити товар на загальну суму 11 250 грн. ( а.с. 5).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач зазначає, що 23.10.2018 року сплатила відповідачу 6000 грн. і відповідно до домовленості залишок суми мала внести на рахунок відповідача після виконання замовлення по поставці та встановленню вікон. Пізніше нею було сплачено 1750 грн.

ОСОБА_2 вказує, що поставка вікон ПВХ не була виконана вчасно згідно п. 3.2. зазначеного в договорі поставки всупереч тому, що позивач виконала взяті на себе зобовязання щодо оплати.

Суд звертає увагу, що в якості доказів позивачем надано копії квитанцій щодо плати нею суми в розмірі 3500 грн. ( за оплату Б/рами ПВХ) та 1800 грн. ( за оплату вікон ПВХ ( а.с 8), а також копії інших квитанцій, з яких неможливо встановити їх призначення.

Позивач також зазначає, що через умисне невиконання договірних зобовязань з боку відповідача, нею була подана заява( талон повідомлення № 326 від 03.02.2018 року до поліції) ( а с. 7).

Крім того в якості доказів позивачем до матеріалів справи додано фотографії балконної брами.

Аналізуючи надані стороною позивача вказані вище докази, суд приходить до наступного.

Зі змісту доданого до справи договору поставки від 23.10.2017 року, зокрема п. 3.1 вбачається, що Постачальник зобовязується поставити Покупцю Товар згідно з умовами, що передбачені у цьому Договорі та у Специфікаціях.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних Специфікацій щодо товару поставки, на який вказує позивач.

Крім того вказаним договором не передбачена поставки Б/рами ПВХ в розмірі 3500 грн., на яку також посилається позивач.

Згідно п. 3.3. договору поставки від 23.10.2017 року Дата поставки визначається згідно з домовленостями Сторін. Моментом ( датою) поставки є фактична передача Товару та підписання представниками Сторін накладної, в якій вказується найменування Продукції, його кількість, а також вартість Товару, що поставляється, з вказівкою суми ПДВ відповідно до ціни та суми Товару.

У відповідності до п. 3. 7 вказаного Договору умови поставки на протязі дії Договору можуть змінюватись, про що повинно бут зазначено в Специфікаціях на кожну партію товару.

Відповідно до п. 8.1 Даний договір вступає в дію з дати його підписання обома сторонами і діє на протязі одного року з правом пролонгаці.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що у вказаному договорі сторонами не узгоджено чіткі та конкретні дати щодо поставки товару та її оплати, внаслідок чого суд не може встановити в який конкретно строк та які окнретно замовлення відповідач був зобовязаний виконати .

Позивач посилаючись на п. 6. 2 вказаного договору поставки вважає строком відліку прострочки виконання зобовязання 23.11. 2017 року.

Однак суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодної претензії позивача, яка б підтверджувала його вимогу до відповідача про виконання обумовлених зобовязань у чітко визначений строк.

Відтак, оцінивши надані стороною позивача письмові докази, суд приходить до переконання, що з таких неможливо достеменно встановити, які конкретно умови договору виконані позивачем, які - ні і якою є сума, що підлягає до стягнення з відповідача за невиконання договірних обовязків, оскільки матеріали справи не містять такого розрахунку, як і висновку експерта( спеціаліста), яким чітко було б визначено завдані позивачу діями відповідача збитки.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов»язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

З огляду на те, що стороною позивача не доведено належними доказами вказані нею фактичні обставини справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення нею вимого щодо розірвання договору поставки від 23.10.2017 року, стягнення неустойки за кожен день прострочки з 23.11. 2017 року по 24.09.2018 рік у розмірі 103275 грн. та стягнення 11 250 грн. понесених позивачем на оплату невиконаного замовлення за договором поставки від 23.10.2017 року

З огляду на те, що вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. є похідною від первісних вимог, у задоволенні яких суд відмовив, відтак вказана вимога також не підлягає до задоволення

Відтак, враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 11, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд ,

-УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору та повернення грошових коштів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І.Бедьо