Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 333/1926/15-ц

провадження № 61-16620св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - громадська організація човновий причал «Південний»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу громадської організації човновий причал «Південний» на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Дзярука М. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до громадської організації човновий причал «Південний» (далі - ГО човновий причал «Південний»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 2007 року він є членом ГО човновий причал «Південний», а з 2010 року - власником човна туристичного «МКМ» з двигуном «Вихор», який зберігався на човновому причалі № 9 «Південний».

У 2011 році на заміну старого човнового двигуна він купив новий двигун «Honda», який встановив на човен. Про заміну двигуна він повідомив Інспекцію головного державного реєстратора флоту України, йому було видано судовий білет. Зміни у членське посвідчення човновласника начальником причалу не вносились. Човен із вказаним двигуном зберігався у відведеному місці з дотриманням правил статуту.

08 липня 2015 року начальник причалу ОСОБА_2 в телефонній ромові повідомив йому про відсутність двигуна на човні. Приїхавши на причал, він не виявив двигуна, після чого викликали поліцію. Оперативна група поліції зафіксувала факт крадіжки двигуна з човна, також були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування. Особа, яка з території причалу здійснила крадіжку двигуна, не встановлена.

Вважав, що причиною крадіжки двигуна було неналежне виконання своїх обов'язків начальником причалу ОСОБА_2 , який знаходився у трудових відносинах з ГО човновий причал «Південний».

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути на його користь 50 000 грн матеріальної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року у складі судді Фунжий О. А. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ГО човновий причал «Південний» на користь ОСОБА_1 у порядку відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії начальника причалу під час виконання ним службових обов'язків призвели до завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди, а тому відповідно до положень статей 1172, 1192 ЦК України ГО човновий причал «Південний» має відшкодувати спричинену шкоду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновки про те, що саме дії начальника причалу ГО човновий причал «Південний» ОСОБА_2 під час виконання ним своїх службових обов'язків призвели до завдання матеріальної шкоди ОСОБА_1

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, посилаючись на неналежне виконання своїх службових обов`язків начальником причалу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із пояснень представника ГО човновий причал «Південний», який визнав позов, пояснень свідків та складеного акта службової перевірки від 17 липня 2015 року, разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказані докази відповідно до положень статей 57-59 ЦПК України 2004 року не є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт, що крадіжка сталась саме внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ГО човновий причал «Південний», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати в частині зміни рішення суду першої інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в. о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 07 червня 2019 року № 636/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи не було враховано того, що ОСОБА_2 був штатним робітником, посадовою особою, начальником ГО човновий причал «Південний», на якого було покладено виконання відповідних обов'язків. Він отримував заробітку плату, премії, пільги від громадської організації.

Крім того, відповідно до пунктів 4.27, 4.30 Статуту ГО човновий причал «Південний», пунктів 10, 13 Положення «Про порядок надання майна, ресурсів, послуг членам ГО човновий причал «Південний», затвердженого протоколом загальних зборів від 24 жовтня 2009 року № 1, начальник причалу є посадовою особою, яка організує та керує роботою найманих працівників, вживає заходи щодо зберігання майна на території організації, а також несе відповідальність згідно вказаних норм статуту, Положення та відповідних прийнятих рішень керівних органів організації і діючого законодавства України.

Таким чином, вважає, що визнання апеляційним судом наданих суду керівними органами ГО човновий причал «Південний» відповідних доказів такими, що не є належними та допустимими, є помилковим.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу, в яких він вказує, що рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є членом ГО човновий причал «Південний», має у власності туристичний човен «МКМ», реєстраційний номер НОМЕР_1, з двигуном «Вихор».

Згідно судового білету, виданого інспекцією Головного державного реєстратора флоту м. Мелітополь 17 червня 2011 року, човновласник змінив на човні двигун на «Honda».

Дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження встановлено, що 08 липня 2015 року з території човнового причалу «Південний» невстановленими особами з човна, який належить позивачу, викрадено двигун «Honda».

Відповідно до акта службової перевірки від 17 липня 2015 року причиною викрадення двигуна є грубе порушення та неналежне виконання начальником причалу ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків, передбачених пунктом 4.30 статуту організації.

Згідно пунктів 4.27, 4.30 статуту ГО човновий причал «Південний» начальник причалу є посадовою особою, організує та керує роботою найманих працівників, вживає заходи щодо зберігання та охорони майна на території організації.

Ринкова вартість човнового двигуна «Honda» BF 20 SRTU станом на 10 серпня 2015 року складає від 60 727 грн 13 коп. до 66 510 грн 67 коп.

Відповідно до положень статуту ГО човновий причал «Південний» є добровільною, незалежною громадською організацією, що об`єднує осіб, які є власниками або користувачами човнів (малих суден) та зацікавлені у розвитку водних видів спорту, полювання, рибальства та туризму тощо, і які на основі єдності своїх інтересів мають мету спільної реалізації та захисту своїх прав в умовах ринкових відносин.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ГО човновий причал «Південний» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржується лише в частині виключення апеляційним судом із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилань на те, що крадіжка сталась у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків, а тому в іншій частині не переглядається.

Згідно положень статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Частиною другою статті 59 ЦПК України 2004 року встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідальність юридичної особи або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, яка на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків правцівника.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що пояснення представника відповідача, якими визнано позов, показання свідків та акт службової перевірки від 17 липня 2015 року підтверджують доведеність неналежного виконання ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на неналежне виконання ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків, дійшов обґрунтованого висновку, що вказані докази не можуть бути допустимими доказами згідно вищевказаних норм процесуального права того, що саме дії начальника причалу призвели до завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди. Саме по собі визнання позову позивачем та показання свідків, які вказували про те, що двигун було зафіксовано на човні як того вимагає статут організації, не вказують на те, що саме з вини ОСОБА_2 відбулося зникнення двигуна, оскільки винну особу правоохоронними органами не встановлено, а складений акт перевірки не вказує, що крадіжка майна пов'язана із протиправними діями начальника охорони.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суду першої інстанції було надано всі докази, які встановлюють неналежне виконання ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків, є необґрунтованими, оскільки надані докази не дають підстав вважати, що особисті дії ОСОБА_2 призвели до крадіжки двигуна з човна позивача. Інших доказів сторонами надано не було, а відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано виключив з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновки про те, що саме дії начальника громадської організації човновий причал «Південний» ОСОБА_2 під час виконання ним своїх службових обов`язків призвели до завдання матеріальної шкоди позивачу.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу громадської організації човновий причал «Південний» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта