Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 317/2567/14-ц

провадження № 61-15189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Запорізька місцева прокуратура № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області,

відповідачі: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, ОСОБА_1 ,

треті особи: Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стихія»,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Ачкасова О. М та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Дзярука М. П., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, правонаступником якого з червня 2015 року є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, звернувся до суду з позовом до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, про визнання частково незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію державного акту, витребування та повернення земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що прокуратурою Запорізького району проведено перевірку та встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної адміністрації від 03 березня 2006 року № 14/33 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,8969 га (сіножаті) в оренду громадянам-членам Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба» для ведення садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 49 років.

На підставі вказаного розпорядження 06 квітня 2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець) та Обслуговуючим садівничим кооперативом «Козацька садиба» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 31 травня 2006 року за № 05.

Відповідно до пунктів 1, 7 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0004, за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту.

Згідно пункту 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,8969 га, в тому числі: 4,8969 га - сіножаті.

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 06 грудня 2006 року № 14/486 внесено зміни до розпорядження від 03 березня 2006 року № 14/33 в частині площі земельної ділянки, а саме, зменшено загальну площу земельної ділянки з 4,8969 га на 4,7263 га.

На виконання вказаного розпорядження 14 грудня 2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та Обслуговуючим садівничим кооперативом «Козацька садиба» укладено додатковий договір про доповнення та зміни до договору оренди земельної ділянки, яким пункт 2 договору оренди від 06 квітня 2006 року викладений в наступній редакції: «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7263 га, в тому числі: 4,7263 га - сіножаті».

Пунктом 14 договору оренди земельної ділянки від 06 квітня 2006 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення садівництва.

Вищезазначений договір оренди земельної ділянки 20 вересня 2010 року розірвано, про що Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та Обслуговуючим садівничим кооперативом «Козацька садиба» складено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 09 лютого 2007 року № 2/12 передано безоплатно у власність 42 громадянам земельні ділянки загальною площею 3,6541 га (сади) за рахунок земель обслуговуючого кооперативу «Козацька садиба», розташованих за межами населених пунктів Долинської сільської ради.

У додатку до вказаного розпорядження визначено, що у власність ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 0,0866 га для ведення садівництва.

На підставі розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 09 лютого 2007 року № 2/12 відповідачем ОСОБА_1 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0435, серії ЯГ № 6 від 05 квітня 2007 року.

Позивач вважає, що розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 09 лютого 2007 року № 2/12 в частині передачі земельної ділянки (кадастровий номер :10:001:0435) площею 0,0866 га для ведення садівництва відповідачу ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на його підставі, - визнанню недійсним.

У вказаному розпорядженні зазначено, що за рахунок земель Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба» у власність громадян передаються земельні ділянки, які перебували у користуванні останніх з підстав їх членства у кооперативі.

Однак, відповідно до вимог частини 2 статті 126 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття розпорядження № 2/12 від 09 лютого 2007 року) (далі - ЗК України) право оренди землі повинно оформлятися договором, який реєструється відповідно до закону.

З вищенаведеного вбачається, що оскільки стороною - орендарем договору оренди земельної ділянки від 06 квітня 2006 року є Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», а не члени зазначеного кооперативу, членство ОСОБА_1 у кооперативі не є підставою для виникнення у відповідача права користування спірною земельною ділянкою та на момент приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :10:001:0435), площею 0,0866 га, остання у його користуванні не перебувала.

Вважає, що межі земельної ділянки, переданої розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 09 лютого 2007 року № 2/12 у власність ОСОБА_1 , до її передачі відповідачу, визначені не були.

Так, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення в оренду Обслуговуючому садівничому кооперативу «Козацька садиба» земельної ділянки загальною площею 4,8969 га, затвердженого розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 03 березня 2006 року № 14/33, сформовано єдину земельну ділянку кадастровий номер :10:001:0004 площею 4,8969 га, частина якої (площею 3,6541 га) в подальшому розподілена на 42 окремі земельні ділянки, до числа яких входить і спірна земельна ділянка.

У зв`язку з цим вважає, що спірна земельна ділянка до її передачі у власність ОСОБА_1 в користуванні відповідача не перебувала, а тому приватизація вказаної земельної ділянки мала здійснюватися із розробленням проекту землеустрою.

Зазначає, що ані проект землеустрою, ані технічна документація щодо відведення спірної земельної ділянки не розроблялися і Запорізькою районною державною адміністрацією не затверджувались, як і не надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою або технічної документації.

Відповідно до пункту 3.40 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських» і сільських поселень», затвердженого наказом Державного комітету України у справах містобудування та архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, будівництво нових дачних та садівницьких поселень на територіях, де діють планувальні обмеження, встановлені чинним законодавством, санітарними нормами та правилами, а також на резервних позаміських територіях, які передбачені містобудівною планувальною документацією для подальшого розвитку міст та поселень, інженерної і транспортної інфраструктури, не допускається.

Позивач вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 710716 виданий 05 квітня 2007 року у порушення статей 116, 118 ЗК України та на підставі незаконного розпорядження, що є підставою для визнання його недійсним, а запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 710716 від 05 квітня 2007 року під № 93 підлягає скасуванню.

Відповідно до акту Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 17 квітня 2014 року № 67 спірна земельна ділянка є вільною від забудови.

На підставі викладеного, земельна ділянка (кадастровий номер :10:001:0435) площею 0,0866 га, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», діл. № 35, підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та поверненню Головному управлінню Держземагентства у Запорізькій області, оскільки правова підстава для її використання відпала.

З урахуванням викладених обставин, просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 09 лютого 2007 року № 2/12 «Про безоплатну передачу громадянам - членам Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0866 га за рахунок земель Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба», розташованої за межами населених пунктів Долинської сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 710716, виданий ОСОБА_1 05 квітня 2007 року; скасувати запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 710716 від 05 квітня 2007 року під № 93; витребувати у ОСОБА_1 та зобов`язати його повернути на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області земельну ділянку площею 0,0866 га.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заявлених прокурором вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовної заяви та наданих позивачем доказів не вбачається наявність факту порушення або оспорювання прав держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області або інших осіб, а тому заявлені вимоги визнав безпідставними.

Не погодившись із цим рішенням, Заступник прокурора Запорізької областіподав до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області відхилено, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Заступника прокурора Запорізької області, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

24 травня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому представник відповідача просила суд касаційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

27 березня 2018 року справа № 317/2567/14-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2019 року вказана справа разом з касаційною скаргою передана судді-доповідачу Коротенку Є. В.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2006 року № 14/33 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,8969 га (сіножаті) в оренду громадянам-членам Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба» для ведення садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 49 років.

На підставі вказаного розпорядження 06 квітня 2006 року між Запорізькою районної державної адміністраціїта Обслуговуючим садівничим кооперативом «Козацька садиба» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, згідно пункту 14 якого земельна ділянка передається в оренду для ведення садівництва.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 06 грудня 2006 року за № 14/486 внесено зміни до розпорядження від 03 березня 2006 року № 14/33 в частині визначення площі земельної ділянки, а саме, зменшено її розмір з 4,8969 га до 4, 7263 га. На виконання вказаного розпорядження внесено відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки, зокрема, визначено розмір переданої в оренду земельної ділянки 4, 7263 га сіножаті.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 09 лютого 2007 року № 2/12 передано безоплатно у власність 42 громадянам земельна ділянка загальною площею 3, 6541 га за рахунок земель Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба», що розташовані за межами населених пунктів Долинської сільської ради.

У додатку до вказаного розпорядження зазначено, що у власність відповідачу ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 0,0866 га для ведення садівництва.

ОСОБА_1 на підставі вказаного розпорядження 05 квітня 2007 року отримано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯГ № 710716.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 19 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено категорії земель, на які за основним цільовим призначенням вони поділяються, зокрема землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною першою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна приватизація земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (частина третя статті 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено статтею 118 ЗК України. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний термін на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до статті 35 ЗК України кожний член садівницького товариства має право вимагати визнання за ним права власності на земельну ділянку, якою він користується, з оформленням на нього особисто права власності на земельну ділянку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є членом Обслуговуючого садівничого кооперативу «Козацька садиба», створеного 05 липня 2005 року.

Відповідно до статуту, Обслуговуючий садівничий кооператив«Козацька садиба» (далі - ОСК «Козацька садиба») є обслуговуючим кооперативом, предметом діяльності якого є вирощування (виробництво) членами кооперативу на виділених їм ділянках фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції. Право кожного члена кооперативу оформити виділену йому земельну ділянку у власність передбачено у пункті 5.5 статуту.

Рішенням загальних зборів членів ОСК «Козацька садиба» від 21 грудня 2006 року затверджено генеральний план забудови території Обслуговуючого садівничого кооперативу«Козацька садиба», здійснено розподіл земельних ділянок між членами кооперативу та затверджено їх реєстр, згідно з яким ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку площею 0,0866 га.

Затверджений рішенням зазначених зборів генеральний план забудови був виконаний на підставі договору від 18 вересня 2006 року Державним науково-дослідним та проектним інститутом «Дніпроелектроконструкція» і відповідно до плану встановлювалися межі як земельних ділянок, що перебувають у користуванні членів кооперативу, так і земель загального користування. Вказане спростовує доводи про те, що земельна ділянка, площею 0,0866 га, ОСОБА_1 в натурі не виділялась та у його користуванні не перебувала, як і доводи про відсутність передбачених частиною другою статті 118 ЗК України технічних матеріалів на підтвердження розміру земельної ділянки для прийняття органом виконавчої влади рішення щодо приватизації земельної ділянки.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах відносинах викладено у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 317/2573/14-ц, провадження № 61-4019св18, від 03 липня 2019 року у справі № 317/2546/14-ц, провадження №61-20205св18, від 31 липня 2019 року у справі № 317/2545/14-ц, провадження № 61-11645св18.

Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах під час розгляду цієї справи Верховним Судом не встановлено.

Стаття перша Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула його у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року в справі «Стретч проти Сполученого Королівства» та від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» зазначається про необхідність додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Встановивши, що при передачі у власність ОСОБА_1 як члену садівничого товариства спірної земельної ділянки та видачі йому державного акту на право власності на земельну ділянку були дотримані вимоги чинного на той час законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Доводи касаційної скарги про невизначення меж ділянки в натурі, про порушення порядку зміни цільового призначення землі, про неправильні висновки суду щодо оцінки порушень законодавства районною державною адміністрацією, про не розроблення та ненадання на затвердження районній адміністрації проекту землеустрою тощо є аналогічні підставам позову, були предметом дослідження судами та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило