АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/223/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Кирилюк Н.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кирилюк Н.А., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 14 листопада 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Тарифами банку, Умовами та правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, у порушення умов кредитного договору, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 19 серпня 2018 року має заборгованість - 19592 гривні 80 копійок, з яких:

- 729 гривень 31 копійка - тіло кредиту;

- 10553 гривні 42 копійки - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 6900 гривень 89 копійок - нараховано пені;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 909 гривень 18 копійок - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 19592 гривні 80 копійок за кредитним договором № б/н від 14 листопада 2011 року та судові витрати у розмірі 1762 гривні.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Відповідач був ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, зобов'язався їх дотримуватись та самостійно знайомитися зі всіма змінами до них на сайті банку. Відсутність підпису позичальника на цих Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтована позовна заява.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У своєму позові банк стверджував про те, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Через невиконання відповідачем договірних зобов'язань у нього утворилася заборгованість, яка станом на 19 серпня 2018 року складає - 19592 гривні 80 копійок, з яких:

- 729 гривень 31 копійка - тіло кредиту;

- 10553 гривні 42 копійки - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 6900 гривень 89 копійок - нараховано пені;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 909 гривень 18 копійок - штраф (процентна складова).

При цьому позивач виходить з Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, вважаючи вказані документи складовою укладеного між сторонами договору.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підписувались відповідачем.

Окрім цього, як вбачається з тексту доданих до позовної заяви тарифів, ці тарифи змінювались, при цьому такі зміни відбулись в 2013, 2014, 2015 роках, що також підтверджує той факт, що позивачем додано до позовної докази які не підтверджують існування відповідних умов на час підписання заяви.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету , а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі №6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Заява клієнта та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав платіжну картку та ПІН-код. У заяві не вказаний номер картки, яку отримав відповідач, не зазначено умови надання кредиту, розміру отриманого (виданого банком клієнту) ліміту, тарифний план кредитної картки, строк дії картки.

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, нібито укладеного 14 листопада 2011 року з відповідачем договору, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також відсутня жодна ідентифікуюча ознака на предмет їх невід'ємності саме від заяви відповідача.

Доданий до заяви витяг з тарифів, крім того, що не містить підпису відповідача, містить декілька зовсім різних тарифів обслуговування кредитних карт.

Не можливо встановити це і з заяви-анкети, яка в цій частині не заповнена.

Посилання апелянта на презумпцію правомірності правочину є необґрунтованим, оскільки з поданих банком доказів, не можливо встановити обставини, якими останній обґрунтовує свої вимоги, а відтак не доведено підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2018 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Судді