Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/1027/19
провадження: 2/614/204/19
категорія: 15

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

18.12.2019

смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/1027/19

Борівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Гуляєвої Г. М., за участю секретаря Кравцової О.П., Євтіхієвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до БОРІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, треті особи на стороні відповідача: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

про поновлення порушеного права на отримання права на земельну частку (пай); про визнання права на земельну частку (пай),

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_2 ,

представника позивача: ОСОБА_3 ,

від відповідача: не з`явився,

від третіх осіб: не з?явилися,

У С Т А Н О В И В :

24.09.2019 ОСОБА_2 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до Борівської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи на стороні відповідача: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просив поновити його право на отримання права на земельну частку (пай); визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4.80 в умовних кадастрових гектарах, із земель, розташованих на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Борівське» Борівського району Харківської області.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

Рішенням загальних зборів членів колгоспу ім. Леніна Борівського району Харківської області від 16.02.1990 (протокол № 1) позивач був прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна водієм.

На підставі загальних зборів членів колгоспу імені Леніна від 10.02.1993 діяльність колгоспу була припинена і на його базі було створено колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Борівське».

Рішенням виконкому Борівської селищної ради народних депутатів Борівського району Харківської області від 10.10.1995 № 143 земля, загальною площею 4508.4 га була передана в колективну власність КСП «Борівське» для ведення сільськогосподарського виробництва. На дану землю КСП «Борівське» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000380, який був зареєстрований 29.12.1995.

На виконання Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 в січні 1996 в КСП «Борівське» були проведені загальні збори працівників, на яких було прийнято рішення про те, що всім працівникам підприємства і всім пенсіонерам, які раніше працювали на підприємстві встановити пай на землю в розмірі 4.80 в умовних кад. га. На отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай) були складені списки працівників. До даного списку був включений і позивач під № 558.

21.02.1996 позивач звільнився з КСП «Борівське» Борівського району за власним бажанням. Згодом друзі позивача, з якими він працював в КСП «Борівське», в колгоспі імені Леніна, отримали сертифікат на право на земельну частку (пай), а позивачу такого сертифіката не видали, мотивуючи тим, що в КСП «Борівське» він уже не працює. І лише через декілька років позивачу стало відомо, що порушені його права на отримання сертифікату на земельну частку (пай).

Ухвалою судді від 25.09.2019 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання.

11.10.2019 до Борівського районного суду Харківської області надійшла заява про застосування строку позовної давності, згідно якої третя особа Борівська селищна рада Борівського району Харківської області просить застосувати до позову ОСОБА_2 позовну давність та у зв?язку з її спливом відмовити в задоволенні позовних вимог.

18.11.2019 до Борівського районного суду Харківської області надійшли пояснення на позовну заяву третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, згідно яких, на думку третьої особи, позивачем в даному випадку пропущено строк позовної давності.

Ухвалою суду від 18.11.2019 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Борівська районна державна адміністрація Харківської області в судове засідання не з?явилася надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в частині ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області справу просить розглядати за відсутності її представника, заперечує проти задоволення позовних вимог в зв?язку зі спливом строку позовної давності.

Третя особа: представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з?явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 на підставі протоколу № 1 від 16.02.1990 був прийнятий в члени колгоспу імені Леніна; 10.03.1993 на базі колгоспу імені Леніна створено КСП «Борівське»; 21.02.1996 ОСОБА_2 звільнився з КСП «Борівське» за власним бажанням (а.с.7). Згідно копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000380 від 29.12.1995 КСП «Борівське» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4508.4 гектарів землі. ОСОБА_2 включений до Додатку № 1 списку громадян-членів КСП «Борівське» під № 558 (а.с.8), що також підтверджується Інформацією Відділу у Борівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03.04.2018 (а.с.10).

За інформацією ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 23.08.201 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» Борівського району Харківської області запис про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 відсутній (а.с.9).

Нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Харківській області станом на 01.01.2019 складає 32 237.00 грн., що вбачається з Інформації Відділу у Борівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 17.09.2019 (а.с.11).

З архівної довідки № 01-54/120 від 21.10.2019 виданої Архівним відділом Борівської РДА Харківської області вбачається, що на підставі загальних зборів членів колгоспу імені Леніна від 10.02.1993 було припинено діяльність колгоспу і створено КСП «Борівське», на базі якого 27.02.2000 утворено СВК а/ф «Мрія» та СТОВ «Вільне поле». Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.10.2003 СВК «Мрія» ліквідовано. Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.03.2004 ТОВ СП «Вільне поле» також було ліквідовано (а.с.54).

Згідно копії довідки Вдділу у Борівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 336/105-19 від 22.10.2019 та копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000380 з Додатком № 1, ОСОБА_2 включений до списку громадян-членів КСП «Борівське». Запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай) на ім?я ОСОБА_2 відсутній (а.с.56-58).

Суд, враховуючи думки сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Судом встановлено, що станом на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000380 ОСОБА_2 був членом КСП «Борівське», включений до Списку громадян-членів, які мають право на отримання земельної частки (паю), в зв?язку з чим він мав право на отримання земельної частки (паю). Враховуючи те, що ОСОБА_2 мав право на отримання земельної частки (паю), проте не отримав його, має місце порушення його законного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Залучення особи, яка порушила право ОСОБА_2 , до участі у справі неможливе, оскільки правонаступники КСП «Борівське» ліквідовані, що вбачається з матеріалів справи.

Третіми особами: Борівською селищною радою Борівського району Харківської області та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, проте суд не може прийняти вказані заяви до уваги, оскільки згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Таким чином, в даних правовідносинах про застосування строку позовної давності могла заявити лише Борівська РДА Харківської області.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Паювання земель КСП «Борівське» мало місце у 1995 році (Державний акт на право колективної власності на землю було видано 29.12.1995 року), тобто спірні правовідносини виникли у той період, коли був чинним ЦК України у редакції 1963 року.

Згідно ст.71 ЦК УРСР в редакції 1963 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Позовна давність установлюється у законі із метою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску строку позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об`єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «Юкос проти Росії», пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Таким чином, позовна давність за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) повинна обчислюватися з часу виготовлення Державного акту на право колективної власності на землю, тобто з 29 грудня 1995 року.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

КСП «Борівське» Державний акт на право колективної власності на землю отримало 29 грудня 1995 року, а з позовом до суду за захистом свого порушеного права ОСОБА_2 звернувся у 2019 році. В зв?язку з цим, суд дійшов висновку про те, що до заявлених позивачем вимог застосовуються правила позовної давності, передбачені ЦК Української РСР, та про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності до моменту пред`явлення позову.

Позивач не ставив питання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, а тому порушене право не підлягає захистові.

Враховуючи ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 264, 265, 268, 273, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст. 71, 74-80 ЦК Української РСР, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до БОРІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, треті особи на стороні відповідача: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про поновлення порушеного права на отримання права на земельну частку (пай); про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 19.12.2019.

Головуючий суддя Гуляєва Г. М.