Дата документу 22.08.2019 Справа № 331/192/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/192/19 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
провадження № 22-ц/807/2729/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Дашковської А.В.

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року по справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що позивач за період з травня 2012 року по серпень 2014 року надав боржникам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 5092,35 грн. Однак відповідачі на протязі спірного періоду не виконували свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергії та не здійснили жодної оплати.

Просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 5092,35 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за період з травня 2012 по серпень 2014 року у сумі 5092,35 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем надавалися послуги з теплопостачання квартири, в якій проживають відповідачі, однак останніми належним чином не оплачувалися надані послуги у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення прийняте при неповному та однобічному з`ясуванні обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, без надання належної правової оцінки наявним доказам у справі, при порушенні принципу рівності сторін. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що вона за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, хоч і зареєстрована. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 проживає за іншою адресою. Просила скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 липня 2019 року (а.с. 84) в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії у квартиру АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.01.2019 року (а.с. 16). Жоден з відповідачів, у встановленому законом порядку не знятий з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статі 20 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем надавалися послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру, в якій відповідачі зареєстровані позивачі, у зв`язку із неналежним виконанням обов`язку останніх по оплаті наданих послуг утворилася заборгованість у розмірі 5092,35 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. ОСОБА_1 не заперечується факт підключення будинку буд. АДРЕСА_3 , в якому знаходиться квартира відповідачів, до теплових мереж концерну «МТМ» та отримання послуг, які надаються концерном. Скаржниця від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення її від оплати, останньою не надано.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

ОСОБА_1 добровільно зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 , про своє не проживання у вказаній квартирі постачальника послуг на протязі 2011-2014 років належним чином не повідомляла, реєстрацію свого місця проживання не змінювала.

Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання).

З огляду на викладене, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона з 2011 року у квартирі не проживає висновків суду не спростовують.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2018 року судовий наказ від 14 жовтня 2014 року виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за заявою Концерну «МТМ» з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості в сумі 5092,35 гривень було скасовано .

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15.

Отже, вірним також є висновок суду першої інстанції щодо переривання строку позовної давності за вказаною заборгованістю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: