Ухвала

20 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 191/4312/15-ц

провадження № 61-13974ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка подана представником Кравець Артуром

Геннадійовичем, на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, треті особи: Синельниківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства, прокуратури, суду,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв'язку надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України, яка подана представником Кравець

А. Г., на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у вищевказаній справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга подана із пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Разом із касаційною скаргою надійшло клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, в якому заявник зазначає, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції надійшла на адресу Державної казначейської служби України 03 липня 2019 року, а тому перебіг строку касаційного оскарження починається з 04 липня 2019 року. Також вказує, що має право на поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки касаційна скарга подана 02 серпня 2019 року, тобто у межах тридцяти днів з дня отримання оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

З доданої заявником копії листа Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2019 року вбачається, що копія постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року отримана заявником 03 липня 2019 року та зареєстрована за вх. № 10-31300.

Проте, згідно з відомостями офіційного сайту «Укрпошта», вказане поштове відправлення 854) вручено заявнику 01 липня 2019 року.

Крім того, у поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає, що касаційна скарга подана ним 02 серпня 2019 року.

Однак, відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті та відомостей з офіційного сайту «Укрпошта» 492) касаційна скарга здана до поштового відділення Державною казначейською службою України 07 серпня 2019 року.

Таким чином, касаційна скарга Державної казначейської служби України подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені у клопотанні обставини не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами касаційного провадження.

За таких обставин, наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Крім того, зі змісту оскарженого рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року прийнята за результатом перегляду рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року за апеляційними скаргами Прокуратури Дніпропетровської області та Державної казначейської служби України.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 24 жовтня 2004 року).

Враховуючи наведене, заявнику необхідно навести інші поважні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження причини пропуску цього строку.

Крім того, в касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства, прокуратури, суду, а тому Державна казначейська служба України як заявник касаційної скарги не є платником судового збору.

Однак, наведені заявником доводи є безпідставними, оскільки Державна казначейська служби України не є позивачем у даній справі.

Так, відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тобто, пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення саме позивачів від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

При цьому, наявність пільги згідно із Законом України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору не вважається нульовою ставкою судового збору, тому при оскарженні судового рішення відповідачем він має бути сплачений згідно із законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000 000 грн задоволено частково та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України завдану моральну шкоду в розмірі 842 946 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за подання до суду касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи, що Державна казначейська служба України просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі, тому за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 180 грн (6 090 грн *200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені Державною казначейською службою України підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка подана представником Кравець Артуром Геннадійовичем, на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені пунктом 4 частини другої статті 394, статтею 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко