Житомирський апеляційний суд
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/15515/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсним державного акта, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправною державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу її чоловік ОСОБА_4 у 2002 році набув право власності на частину житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,0075 га, які розташовані в АДРЕСА_1 таборів). 11 серпня 2014 року чоловік подарував їй зазначене нерухоме майно.

З метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку вона звернулась до реєстраційної служби та отримала інформацію про існування декількох державних актів, виданих на одну й ту ж саму земельну ділянку, а саме: серії НОМЕР_1 , який був виданий 28 березня 2006 року, із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки - НОМЕР_2 , загальної площі земельної ділянки - 0,0195 га, та описом меж ( А-Б - проїзд, Б-В - садиба АДРЕСА_2 - землі загального користування); а також серії НОМЕР_3 , який виданий 6 червня 2007 року на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 , загальною площею 0,1313 га, із зазначенням наступних співвласників: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 таборів, № 14 ); землі комунальної власності; ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ).

Позивач зазначає, що державний акт серії НОМЕР_1 , виданий 28 березня 2006 року, підписаний міським головою, містить графічний матеріал земельної ділянки площею 0,0195 га, зареєстрований у книзі записів державних актів за № 42. В свою чергу, другий державний акт серії НОМЕР_3 , який був виданий 6 червня 2007 року, не підписаний міським головою, не містить печатки Житомирської міської ради. У даному акті на плані не зазначено розмір належної їй земельної ділянки, а загальний розмір прибудинкової земельної ділянки безпідставно змінено з 0,0195 га на 0,1313 га. При цьому, рішення щодо зміни розміру площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не приймалось.

Також у зазначеному державному акті безпідставно зазначено співвласником земельної ділянки ОСОБА_2 , який набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та відповідно до вимог законодавства не може набути у власність частину земельної ділянки, яка призначена для обслуговування багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2

В подальшому у Державний земельний кадастр внесені дані про те, що набута її чоловіком у власність земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 0,1313 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , яка розташована в АДРЕСА_2 ( частка складає 75/1313).

ОСОБА_1 зауважує, що внаслідок реєстрації права власності на підставі державного акта, виданого 6 червня 2007 року, її сім`я позбавлена можливості провести водопровідну мережу до свого житла, забезпечити будинок каналізаційною системою, побудувати вбиральню. Зазначену у цьому державному акті земельну ділянку площею 0,1313 га жоден спеціаліст-землевпорядник не може відшукати на місцевості, вона існує лише документально. Частину земельної ділянки, якою раніше користувалась її сім`я, ОСОБА_2 відгородив парканом й в подальшому продав ОСОБА_5

Оскільки вказані вище державні акти видавались на ім`я її чоловіка, відтак саме він вправі вирішувати, який акт є чинним, а який підлягає визнанню недійсним.

Реєстрація права власності на земельну ділянку на підставі державного акта серії НОМЕР_1 , виданого 28 березня 2006 року, забезпечить захист її права власності й сприятиме вирішенню спору.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати недійсним державний акт, серії НОМЕР_3 , виданий 6 червня 2007 року на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 , зобов`язати управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області внести необхідні зміни до Державного реєстру прав на земельні ділянки та земельно-облікових даних.

Окрім того, просила визнати протиправним рішення про державну реєстрацію права власності на 75/1313 частин земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_2 став співвласником земельної ділянки безпідставно, і це є грубим порушенням ст. 89 ЗК України, відповідно до якої земельна ділянка може належати на праві спільної власності наступним громадянам - подружжю або співвласникам жилого будинку. ОСОБА_2 ніколи не перебував в подружніх відносинах з співвласниками будинку . АДРЕСА_2 і ніколи не був співвласником вказаного будинку, так як проживав в будинку АДРЕСА_2 , який побудований поряд.

На момент передачі ОСОБА_5 земельної ділянки площею 125/1313 31 липня 2013 року останній був громадянином Грузії. Громадянином України він став 22 травня 2017 року, що підтверджується Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 22 червня 2017 року, а відтак не міг набути право власності на цю земельну ділянку.

Судом проігноровано той беззаперечний факт, що оскаржуваний державний акт, який внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23 червня 2014 року, не підписаний міським головою, скріплений неналежною печаткою Держкомзему за підписом ОСОБА_6 , що не відповідає параграфу 2 Постанови Президії Верховної Ради України від 11 травня 1992 року.

Судом також проігноровано відповідь Головного управління Держгеокадастру від 15 вересня 2016 року №М-887/0-1143/6-16, в якій зазначено, що за земельною ділянкою площею 0,0195 га визначено кадастровий номер НОМЕР_2 як і в первинному державному акті, серії НОМЕР_1 , виданому 28 березня 2006 року на підставі договору дарування від 16 березня 2002 року.

На думку позивача, судом фактично визнано, що загальна площа земельної ділянки становить 0.3911 га, а не 0.1313 га, як і зазначено у відповіді міської ради від 21 листопада 2016 року -№25/М- 92-19.

Таким чином, судом допущено вільне трактування чинного законодавства, внаслідок чого було залишено в силі оскаржуваний акт, який позбавляє її права на власність, що є грубим порушенням ст. 4 1 Конституції України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов та зазначила, що у разі визнання недійсним державного акта про право власності на землю серії НОМЕР_3 автоматично відновиться дія попереднього державного акта серії НОМЕР_1 . Відтак вона матиме можливість користуватись належною їй земельною ділянкою у тому розмірі, який відповідає її частці в будинковолодінні, з врахуванням загальної площі, яка закріплена за цим житловим будинком на підставі рішення виконавчого комітету від 14 грудня 2000 року. На даний час на земельній ділянці, яка раніше була у користуванні її сім`ї, розташований паркан, що відмежовує належний ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_2 , частина земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , протиправно перебуває у користуванні власника житлового будинку АДРЕСА_2 .

Також ОСОБА_1 пояснила, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку, площею 0,0075 га по АДРЕСА_2 , яка була придбана її чоловіком у ОСОБА_7 , її межі не були встановлені в натурі. Однак, переконана, що паркан зведений на земельній ділянці, власником якої на даний час є вона.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням міськвиконкому №760 від 14 грудня 2000 року за будинковолодінням АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка загальною площею 0,3911 га. Співвласниками домоволодіння на той час були: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9

ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 0,0200 га.

16 березня 2002 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_4 8/100 частин житлового будинку та частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 75 кв.м.( 0,0075 га), які розташовані в АДРЕСА_2 .

5 вересня 2006 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_2 незакінчений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку площею 125 кв.м., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, які розташовані в АДРЕСА_2 . Кадастровий номер земельної ділянки у договорі купівлі-продажу зазначений НОМЕР_5 ( а.с. 57, т.1).

Проте, у державному акті серії НОМЕР_6 , виданому 30 травня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі вказаного договору купівлі-продажу, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0125 га, яка розташована за даною адресою, вказаний НОМЕР_4 ( а.с.189, т.1)

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування 28 березня 2006 року на ім`я ОСОБА_4 виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0075 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2 . Загальна площа земельної ділянки зазначена 0,0195 га, та вказаний наступний опис меж: А- Б - проїзд; Б- В - садиба № АДРЕСА_2 таборів; В-Г - землі загального користування ( городи). У акті також вказано, що іншим співвласником є Житомирська міська рада, якій належить 0,0120 га.

При цьому, у копії державного акта, яка була надана Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на запит суду, кадастровий номер цієї земельної ділянки зазначений НОМЕР_7 (а.с.187, т.1). Проте, надана ОСОБА_1 копія цього державного акта містить кадастровий номер НОМЕР_2 , у якому останні чотири цифри дописані від руки (а.с.4, т.1). Долучений до матеріалів справи лист Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 15 вересня 2016 року містить інформацію про те, що згідно з даними Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,0195 га по АДРЕСА_2 визначено кадастровий номер НОМЕР_2 .

Зазначений державний акт підписаний міським головою, скріплений печаткою виконкому та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Як пояснила позивач в судовому засіданні, вказаний державний акт був вилучений представниками органу місцевого самоврядування, які пояснили це необхідністю виправлення певних помилок, допущених при його оформленні.

Судом також встановлено, що в подальшому, 6 червня 2007 року, на ім`я ОСОБА_4 виданий ще один державний акт серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,0075 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2 . На плані загальна площа земельної ділянки вказана 0,1313 га, а іншими співвласниками зазначені: землі, які не надані у власність - 0,1113 га; ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) - 0,0125 га.

Кадастровий номер земельної ділянки вказаний НОМЕР_4 , у якому також останні чотири цифри дописані від руки ( а.с. 188, т.1)..

Даний державний акт не містить підпису міського голови та печатки виконавчого комітету, проте зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

На підставі цього державного акта за ОСОБА_4 зареєстроване право спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 .

Матеріали справи також свідчать, що 31 липня 2013 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0,0125 га, що становить 125/1313 га часток земельної ділянки площею 0,1313 га, з кадастровим номером НОМЕР_4 , яка розташована по АДРЕСА_2 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд ( а.с. 247, т.1).

Судом встановлено, що 11 серпня 2014 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 частину житлового будинку АДРЕСА_2 75/1313 частин земельної ділянки площею 0,1313 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , яка розташована за вищевказаною адресою та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить також про те, що за ОСОБА_1 зареєстроване право спільної часткової власності на 75/1313 часток земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 , яка розташована по АДРЕСА_2 . За ОСОБА_11 зареєстроване право власності на 125/1313 часток вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Отже, захист прав на землю - це захист правомочностей та інтересів конкретних суб`єктів - власника земельної ділянки чи користувача. При цьому, захисту підлягають як окремі правомочності, так і взяті в сукупності. Право на захист являє собою надану уповноваженій особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру, які забезпечують відновлення порушеного чи оспорюваного права особи.

Як встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 , по АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 , Житомирської міської ради та ОСОБА_12 Межі належної позивачці земельної ділянки не встановлені (не відновлені) в натурі, порядок користування даною земельною ділянкою також не встановлений. Без вирішення питання щодо встановлення меж переданої у власність ОСОБА_1 земельної ділянки посилання на порушення її прав є передчасним. В даному випадку між співвласниками існує спір щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою, а тому обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не сприятиме вирішенню цього спору.

Законодавством не перебачена можливість видачі декількох державних актів про право власності на одну земельну ділянку й скасування одного з них не призведе до автоматичного відновлення дії попереднього державного акта.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що на час видачі вказаних державних актів позивач не була власником спірної земельної ділянки, при набутті у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_4 , межі земельної не були відведені в натурі, й останній не ставив питання про її виділ та встановлення порядку користування, отримав державний акт серії НОМЕР_3 та реалізував своє право, подарувавши земельну ділянку позивачці. Незгода ОСОБА_1 із загальною площею земельної ділянки, частка з якої набута нею за договором дарування, її кадастровим номером та інформацією щодо співвласників, які зазначені у державному акті, виданому 6 червня 2007 року, не є підставою для визнання недійсним цього державного акта.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.259,268,367 ,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року.