справа № 197/1266/18
провадження № 2/197/500/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УРАЇНИ

17 грудня 2019 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря Піско Л.В., розглянувши в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

Відповідно до матеріалів справи відповідач громадянка Російської Федерації, уродженка Омської області; позивач - громадянин України, що проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Широківського районного сектору ДМС України ГУ в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2 із заявою щодо набуття громадянства України до Широківського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не зверталась, була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 25.06.2007 та рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетрвській області від 30.04.2014 на підставі п. 6 ч.1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" їй скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 31.01.2007.

Згідно правил про підсудність за ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Згідно з ч.1 ст.16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Частиною 1 ст. 28, ст. 21 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Суди Договірних Сторін можуть розглядати справи й в інших

випадках, якщо мається письмова угода сторін про передачу спору

цим судам. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 73 вказаного Закону іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.75, ст. 76 цього Закону підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Також відповідно до ст. 77 Закону підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

Як на підставу звернення до суду України позивач зазначив останнє місце реєстрації відповідача в АДРЕСА_1 .

Разом з тим будь-які дані про те, що остання проживає на території України, відсутні, судова кореспонденція, яка направлялась ОСОБА_2 , повернулась до суду з відміткою поштового працівника "проживає в Росії" (а.с. 37), також їй скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 31.01.2007 (а.с. 25).

Згідно до ст. 28, 29 ГПК РФ «иск предъявляется в суд по месту жительства ответчика. Иск к организации предъявляется в суд по месту нахождения организации. Иск к ответчику, место жительства которого неизвестно или который не имеет места жительства в Российской Федерации, может быть предъявлен в суд по месту нахождения его имущества или по его последнему известному месту жительства в Российской Федерации. Иски о расторжении брака могут предъявляться также в суд по месту жительства истца в случаях, если при нем находится несовершеннолетний или по состоянию здоровья выезд истца к месту жительства ответчика представляется для него затруднительным».

Зважаючи на те, що позивач є громадянином України, а відповідач є громадянином іншої держави, угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України суду не надано, відповідач вибула на постійне місце проживання до Російської Федерації, неповнолітніх дітей на утриманні позивача немає, доказів того, що через стан здоров`я чи з інших поважних причин позивач не може звернутись за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.28 ЦПК України не надав, вказаний позов підлягає поверненню позивачу.

При цьому необхідно зазначити, що ЦПК України не передбачено передання справи на розгляд до суду іноземної держави.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 185 ЦПК України, ст. ст. 21, 28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ст.ст. 4, 63, 73, 75-77 «Про міжнародне приватне право», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не є перешкодою для повторного пред`явлення позову з дотриманням правил про підсудність або право позивача звернення до компетентного суду Російської Федерації за місцем реєстрації відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.В. Леонідова