Справа № 309/3573/19
Провадження № 2/309/1894/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я. В.

за участю секретаря Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом:

ОСОБА_1

до

Липчанської сільської ради

про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Калин В.Ю. звернувся в суд з позовом до Липчанської сілської ради про визнання права власності..

Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Будучи живим, ОСОБА_2 зробив заповіт, згідно якого заповів все своє майно, що належатиме йому на день його смерті позивачу. У свідоцтві про право власності на нерухоме майно записано, що даний будинок належить до колгоспного двору, головою якого являється ОСОБА_2 , однак померлий не переоформив даний будинок та не отримав свідоцтво про право власності. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно позивачу було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано, як власність колгоспного двору, головою якого був померлий. Померлий ОСОБА_2 був членом колгоспного двору, виконкомом Хустської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_2 Будинок зареєстровано в Хустському ДПТІ на праві власності за колгоспним двором, та записаний в реєстрову книгу №1, реєстровий №127 від 24.03.1990 року.

В позовній заяві, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник адвокат Калин В.Ю. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача , позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Липчанської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

В зв`язку із цим суд, враховуючи письмові заяви сторін , вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи без їх участі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.03.1990 р., вбачається, що право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивача, відтак на підставі закону він був власником цього будинку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України та п.п. 3.21 п. З глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, позивач вважається такою, що прийняла спадщину за своїм чоловком як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не заявив відмови від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 328,392,1216, 1218, 1223, 1241,1268 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.