Провадження № 2/234/2965/19
Рішення

іменем України

16 грудня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., розглянув цивільну справу

№234/11661/19, номер провадження №2/234/2965/19

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» та

ОСОБА_2

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди

Учасники справи:

від позивача: представник позивача ОСОБА_3 ( ордер ДН № 000,04 від 04.07.2019, свідоцтво №3059 від 12.11.2008, договір б/н від 14.02.2019)

від відповідача: представник Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» Шишола І.М. ( довіреність №20/ЗОВ від 08.04.2019)

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

04.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду з позовом до АСК «Омега», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Позов обгрунтувала тим, що 04.11.2018 року о 12-05 годині ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat , д.н. НОМЕР_1 в м. Краматорську по вул. В.Стуса з боку вул.Паркова в напрямку вул. Маяковського, виїхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофору та здійснила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21011», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, що є порушенням ст. 124 КУпАП.

Згідно акту № 113, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «ВАЗ-21011», д.н. НОМЕР_2 складає 27 630,00 грн.

14.11.2018 року відносно ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення по справі № 234/17395/18, провадження № 3/234/3676/18, якою останню за ст. 124 КУпАП визнали винною.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 був застрахований у ОСК «Омега».

29.11.2019року ОСОБА_2 звернувся із заявою до АСК «Омега» про відшкодування страхового відшкодування. Також він звертався до АСК «Омега» 14.12.2018року із відповідною заявою.

На початку лютого 2019р. вона отримала лист від АСК «Омега» про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій ОСОБА_4 на час настання дорожньої-транспортної пригоди не була законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль ввезений на митну територію України у митному режимі «Транзит» під керуванням ОСОБА_5 .

Окрім того, вона зверталася до ОСОБА_2 з проханням відшкодувати майнову шкоду, однак до теперішнього часу він не виконав свої зобов`язання, що суттєво вплинуло на її життя, оскільки вона залишилась без свого автомобіля.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 їй було спричинено моральну шкоду.

Просить стягнути з АСК «Омега» страхове відшкодування в сумі 27 630,00 грн., а з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Представник відповідача позов не визнав і суду показав, що водій ОСОБА_4 на час настання дорожньо-транспортної пригоди не була законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1713184 від 09.11.2017р. Відповідно до п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Таким чином у страхової компанії відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити виплату страхового відшкодування. В задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надав. Відзив на позовну заяву від нього не надходив.

Суд вважає можливим справу розглянути за його відсутності в порядку ст.223 ЦПК України.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяв (клопотань) від учасників справи не надходило.

3. Фактичні обставини, встановлені суддею.

04.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ СК «Омега», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яку обгрунтування настанням страхової події внаслідок ДТП 04.11.2018р. за участю належного їй автомобіля ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Passat , д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Краматорського міського суду від 14.11.2018р. (справа 234/17395/18) винною в ДТП була визнана ОСОБА_4

Автомобіль Volkswagen Passat , д.н. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ СК «Омега» за полісом АМ/1713184.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_2 складає 27 630,00 грн.

Страхова компанія відмовилася виплачувати страхове відшкодування, оскільки автомобіль Volkswagen Passat , д.н. НОМЕР_1 знаходився на митній території України в режимі «Транзит» та на час ДТП водій ОСОБА_4 не була законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу.

Позивач просить стягнути з ПрАТ СК «Омега» суму страхового відшкодування в сумі 27 630,00 грн., а з водія ОСОБА_2 моральну шкоду 500 грн., оскільки його діями їй спричинені моральні страждання внаслідок пошкодження майна.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 20-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

При цьому суд вважає необгрунтованими посилання представника відповідача, як на підставу своїх заперечень, на п.4 ст.380 Митного кодексу України, оскільки вказана стаття регулює відносини з приводу ввезення на територію України транспортних засобів в режимі «Транзит» та тривалість їх перебування на території України, а не відносини відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суду виходить з наступного.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні).

Суд вважає, що діями водія ОСОБА_2 позивачу були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження її майна, у зв`язку із чим суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

4. Позиція суду.

У зв`язку з обгрунтованістю позовних вимоги з ПрАТ СК «Омега» на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування в сумі 27 630,00 грн., а з водія ОСОБА_2 моральну шкоду 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"», ст.ст.23, 509, 979, 988, 990, 999, 1187,1188, 1192 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» ( п/р НОМЕР_3 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди в сумі 27630 ( двадцять сім тисяч шістсот тридцять) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_4 ) моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди в сумі 500 грн..

Повний текст рішення виготовлений 20.12.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя С. М. Ткачова