АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/161/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Льон О.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №354411/5791/1111-7, згідно умов якого Банк надає відповідачу кредит в сумі 75000 гривень, строком до 25 жовтня 2017 року, які відповідач зобов'язався повертати відповідно до графіку. Процентна ставка за користування кредитом складає 13,5% річних.

Відповідно до п.6.5 цього договору банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору, та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках передбачених цим договором.

20 липня 2009 року, з метою зменшення фінансового навантаження, між банком і позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої строк кредиту було збільшено на 132 календарних місяці, у зв'язку з чим дата остаточного погашення кредиту стала 25 січня 2026 року. До того ж, на період з 20 липня 2009 року по 20 липня 2010 року позичальнику було надано кредитні канікули, однак ОСОБА_3 припинив належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором.

27 лютого 2014 року позичальнику направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, проте заборгованість погашено так і не було.

Станом на 26 вересня 2014 року заборгованість по кредиту становить 92399 гривень 34 копійки, яка складається із:

68787 гривень 13 копійок - заборгованість по кредиту;

801 гривня 56 копійок - в тому числі прострочена заборгованість по кредиту;

7351 гривня 42 копійки - заборгованість по відсоткам;

6967 гривень 01 копійка - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам;

16260 гривень 79 копійок - пеня.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 92399 гривень 34 копійки та судові витрати в сумі 923 гривні 99 копійок.

27 червня 2018 року до суду позивачем була подана уточнена позовна заява якою позивач фактично збільшив позовні вимоги.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2018 року у прийнятті вказаної уточненої позовної заяви - відмовлено.(т.1 а.с.212-214)

18 вересня 2018 року від позивача до Канівського міськрайонного суду надійшла позовна заява викладена в новій редакції, в якій містяться вимоги аналогічні викладеним у позовній заяві, що була подана до суду у листопаді 2014 року (т.2.а.с.2-6).

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 92399 гривень 34 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом - 68787 гривень 13 копійок, в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 801 гривня 56 копійок; заборгованості за процентами - 7351 гривня 42 копійок, у тому числі простроченої заборгованості за процентами - 6967 гривень 91 копійка; заборгованості за пенею - 16260 гривень 79 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити та стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати. Апеляційну скаргу вмотивовує тим, що позивачем не надано жодних доказів того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, тоді як ним на противагу надавались до суду квитанції про сплату щомісячних платежів на підтвердження виконання своїх зобов'язань. Відповідач не отримував позовну заяву в новій редакції. Також зазначав, що судом було проігноровано те, що відповідно до додаткового договору № 1 до договору іпотеки від 26 жовтня 2007 року іпотекодавець ОСОБА_5 виступає майновим поручителем ОСОБА_3

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено умови кредитного договору та додаткової угоди, внаслідок чого виникла заборгованість яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із статуту (т.2 а.с. 30-32) та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №354411/5791/1111-7, згідно умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в сумі 75000 гривень, строком до 25 жовтня 2017 року, а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені кредитним договором ( т.1 а.с. 10-18).

Відповідно до умов п. 5.1 кредитного договору, відповідач зобов'язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах передбачених Кредитним договором: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком та остаточне погашення отриманого кредиту до 25.10.2017 року на рахунок зазначений в п.4.1 цього договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів у попередньому місяці згідно з графіком на рахунок зазначений в кредитному договорі.

Відповідно до умов п. 5.5., п. 6.5. кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань, кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а відповідач (Позичальник) зобов'язався, на вимогу кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

З метою зменшення навантаження на відповідача в умовах кризових явищ економіці України 20 липня 2009 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої строк кредиту було збільшено на 132 календарних місяці, у зв'язку з чим дата остаточного погашення кредиту стала 25 січня 2026 року (т. 1 а.с.23-26) .

Відповідно до п.3 додаткової угоди, тимчасово, на період з 20 липня 2009 року по 20 липня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми Кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку повернення Кредиту та сплати інших платежів. Протягом кредитних канікул позичальник сплачує проценти за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення ? невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Банк виконав взяті за договором зобов'язання та надав кредит, що не оспорюється відповідачем.

Відповідач взяті за договором зобов'язання не виконував та не сплачував визначені договором та графіком погашення кредиту суми, внаслідок чого, станом на 26 вересня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 92399 гривень 34 копійки, яка складається із: 68787 гривень 13 копійок - заборгованість по кредиту; 801 гривня 56 копійок - в тому числі прострочена заборгованість по кредиту; 7351 гривня 42 копійки - заборгованість по відсоткам; 6967 гривень 91 копійка - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам; 16260 гривень 79 копійок - пеня, що підтверджується розрахунком поданим позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

27 лютого 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося на адресу відповідача з вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань (т.1 а.с.27), яка відповідачем не була виконана.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Пунктом 3.4, укладеного договору, встановлена черговість погашення заборгованості, а саме таке погашення здійснюється в наступному порядку: нарахована пеня/штраф, комісії за обслуговування кредиту, заборгованість за процентами, заборгованість за кредитом, тому доводи апеляційної скарги, що з 20 липня 2009 року по 27 лютого 2014 року кредит зменшився лише на 1015 гривень 26 копійок, є необґрунтованим, а посилаючись на квитанції які підтверджують погашення заборгованості за кредитом, свого розрахунку, який би спростовував розрахунок поданий банком, не надав, а відтак не довів його неправильність, що зобов'язаний у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Доводи скарги стосовно того, що позивачем було приховано доказ, а саме укладення додаткового договору № 1 до договору іпотеки №354411/5791/1111-7 від 26 жовтня 2007 року, де іпотекодавець ОСОБА_5 виступає майновим поручителем відповідача не впливає на право позивача звернутись саме до ОСОБА_3 з даним позовом.

Не є обґрунтованими доводи скаржника стосовно того, що ним не було отримано позовної заяви в її новій редакції, яка була подана до суду у вересні 2018 року, оскільки підстави звернення позивача до суду, їх обґрунтування та вимоги до відповідача, викладені в цій позовній заяві аналогічні викладеним у позовній заяві поданій до суду у листопаді 2014 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Судді