Справа № 739/1217/19
Номер провадження 2/739/476/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.
секретаря Неживець К.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 1,2835 га, НОМЕР_2 площею 0,3223 га, НОМЕР_3 площею 0,2911 га та НОМЕР_4 площею 2,0791 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які знаходяться на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області власником яких був ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина яку позивач має прийняти. До спадкової маси входять чотири земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 1,2835 га, НОМЕР_2 площею 0,3223 га, НОМЕР_3 площею 0,2911 га та НОМЕР_4 площею 2,0791 га. Дані земельні ділянки належали батькові ОСОБА_2 . Право власності посвідчувалося державним актом на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_5 від 22.10.2004 року, але на даний час втрачений, з цього приводу вона зверталася до ЗМІ. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо державного акту про право на земельні ділянки їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельні ділянки не можливо, тому вона змушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з`явилася, але надала суду заяву в якій, просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності.
Представник відповідача Лісконогівської сільської ради у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглянути за її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 22.10.2004 року площею 3,976(а.с. 11)
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 13.05.2006 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис №14. (а.с.10).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2007 року спадкоємцями в рівних частках є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.9)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 22.03.1972 року ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 (а.с.7)
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 від 21.03.2000 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 8)
З приводу втрати оригіналів державного акту позивач зверталася до ЗМІ «Сіверський Край» (а.с.12)
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову. Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 142 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 355, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) право спільної часткової власності на ј частку на земельну ділянку за кадастровим номером
НОМЕР_1 площею 1,2835 га;
-ј частку на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,3223 га;
-ј частку на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2911 га;
-ј частку на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 2,0791 га;
із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які знаходяться на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області власником яких був ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_5 від 22.10.2004 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя А.І. Іващенко