ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9589/17 Номер провадження 22-з/814/69/19 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
04 лютого 2019 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі:
головуючого судді- Хіль Л.М.,
суддів: Абрамова П.С., Прядкіної О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-
Постановою апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2018 року скасовано.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 14681,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір 1600 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З вищевказаної вище постанови апеляційного суду вбачається, що суд приймаючи постанову в справі не вирішив питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем ОСОБА_2 на оплату професійної правничої допомоги.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З постанови Полтавського апеляційного суду 20 грудня 2018 року вбачається, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в частині задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

З огляду на вказане витрати понесені відповідачем на оплату професійної правничої допомоги підлягають відшкодуванню позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 сплачено 2250 грн. адвокату ОСОБА_6 за надання правничих послуг з вивчення позовної заяви з додатками та аналізу й написання відзиву на неї.

Також, відповідно сплачено 2400 грн. за правничу допомогу з вивчення проблеми апеляційної скарги з додатками та аналізу написання відзиву на неї.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Так, оцінюючи розумність вартості наданих послуг з професійної правової допомоги, колегія суддів вважає, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних, ціна позову складає 14681,75 грн., проте вартість адвокатських послуг наданих відповідачу становить 4650 грн., тобто майже третину від заявлених вимог.

Оцінюючи розрахунки наданих послуг, апеляційний суд вважає, що адвокатом була витрачена значна кількість часу на надання консультацій, підготовку процесуальних документів, проте, необхідність чи неминучість надання послуг саме у такому об'ємі не обґрунтована.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи обставини справи, керуючись положеннями ст. 89 ЦПК України, колегія суддів діючи за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що заявлений розмір вартості послуг за професійну допомогу є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, а тому слід зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн.

За таких обставин слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 264, 270, 381, 382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_7