ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8452/19

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1474/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_3

Відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (суддя Логвіна Т.В.), ухвалене о 09 год. 29 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 10 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис №4087, вчинений 24.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №24002/0308/71-028 від 19.03.2008 року за період з 01 листопада 2014 року по 29 грудня 2016 року в загальній сумі 47 685,05 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 39 027,69 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8 657,36 доларів США таким, що не підлягає виконанню; зупинити виконавче провадження №59589081, відкрите 18.07.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., з виконання виконавчого напису №4087, виданого 24.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення заборгованості за кредитом 39 027,69 доларів США, за відсотками 8 657,36 доларів США, загальна сума 47 685,05 доларів США. Позов мотивовано тим, що 19 березня 2008 року між позивачем та ВАТ «СВЕДБАНК» був укладений кредитний договір №24002/0308/71-028, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 50 000 доларів США строком до 18 березня 20138 року з оплатою 11,9% річних. Одночасно для забезпечення виконання вказаних зобов`язань між банком і ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником ВАТ «СВЕДБАНК» за вказаним кредитним договором. Позивач вказувала, що 24 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості з кредитним договором за період з 01 листопада 2014 року по 29 грудня 2016 року в загальній сумі 47 685,05 доларів США та суми сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. 18 липня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. ОСОБА_3 вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини, оскільки нотаріус не врахував та не перевірив факту безспірності заборгованості, не перевірив, чи входить в перелік безспірної заборгованості заборгованість, відносно якої було вчинено даний виконавчий напис, і чи була така заборгованість за договором і в такій сумі. За доводами позивача, станом на 24 березня 2017 року між нею та відповідачем існували спори щодо недійсності положень Кредитного договору та неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок неможливості визначення суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 вересня 2019 року позов задоволено; визнано виконавчий напис №4087, вчинений 24.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором №24002/0308/71-028 від 19.03.2008 року за період з 01 листопада 2014 року по 29 грудня 2016 року в загальній сумі 47 685,05 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 39 027,69 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8 657,36 доларів США таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. на користь ОСОБА_3 по 384 грн 20 коп. з кожного у відшкодування сплаченого судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що 24 березня 2017 року на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо визначення суми кредиту, а також спори щодо недійсності положень Кредитного договору та неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок неможливості визначення суми заборгованості за Кредитним договором №24002/0308/71-028 від 19 березня 2008 року. Також суд дійшов висновку, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факту безспірності заборгованості, не перевірив, чи входить в перелік безспірної заборгованості заборгованість, відносно якої було вчинено даний виконавчий напис, і чи була така заборгованість за договором і в такій сумі. Крім того, перед зверненням з заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було дотримано порядку звернення стягнення на заставне майно передбаченого Законом України « Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» .

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушила істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 29.12. 2016 року утворилася прострочена заборгованість у сумі 47 685,05 доларів США. Наявність означеного боргу стала підставою для звернення ПАТ «Альфа-Банк» до приватного нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором №24002/0308/71-028 від 19.03.2008 року за період з 01.11.2014 року по 29.12.2016 року. За доводами відповідача, згідно норм чинного законодавства нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. АТ «Альфа-Банк» вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідач посилається, що дійсно, позивачем подавався позов до Деснянського районного суду м.Чернігова про визнання недійсним положень Кредитного договору, проте позовні вимоги були заявлені з інших підстав, предмету спору і до інших сторін. Також АТ «Альфа-Банк» вказує, що факти, які підтверджують відсутність боргу або невідповідність суми боргу, в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідач вважає, що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки нотаріус не може відповідачем у цій категорії справ у зв`язку з тим, що предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 19 березня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №24002/0308/71-028, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000 доларів США на строк з 19 березня 2008 року по 18 березня 2038 року включно (а.с.12-14).

У той же день, 19 березня 2008 року. на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «СВЕДБАНК» (Іпотекодержатель) і ОСОБА_3 (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір, за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: двохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

24 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за №4087 про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по кредитному договору №24002/0308/71-028 від 19 березня 2008 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, якому в свою чергу право вимоги було відступлено ПАТ «СВЕДБАНК» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року (а.с.8). Боржником за кредитним договором є ОСОБА_3 ; строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 01 листопада 2014 року по 29 грудня 2016 року; сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 39 027,69 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8 657,36 доларів США, загальна сума заборгованості становить 47 685,05 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

18 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.9).

Відповідно до ст.18 ЦК України захист цивільних прав нотаріусом здійснюється шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.6.1.3. Кредитного договору №24002/0308/71-028 від 19 березня 2008 року у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором, у т.ч. у випадку невиконання позичальником умов п.3.8. та/або 6.1.2. цього договору, банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

Також пунктом 12.2. Іпотечного договору від 19 березня 2008 року встановлено, що за вибором іпотекодержателя застосовуються способи звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання іпотекодавцем умов основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного договору, який після нотаріального посвідчення буде видано іпотекодержателеві. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 87, ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно п.п. 2.3, 3.1, 3.5 глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо недотримання приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису вимог щодо перевірки безспірності заявлених до стягнення вимог.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Судом встановлено, що починаючи з 2015 року ОСОБА_3 зверталась із позовними заявами про визнання договору №24002/0308/71-028 від 19 березня 2008 року недійсним. Зокрема, у листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, вимагаючи визнати недійсними положення вказаного кредитного договору, вказуючи на несправедливість п.п.1.3, 1.5, 6.1.2, оскільки вони містять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача по причині неможливості визначення сукупної вартості кредиту, невідповідності процентної річної ставки реальній річній ставці.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 сепня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13 грудня 2018 року, вказане рішення суду скасовано і закрито провадження у справі.

Виходячи з викладеного, станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису - 24 березня 2017 року на розгляді у суді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , предметом розгляду якої в тому числі було питання визначення сукупної вартості кредиту, тобто фактично спір стосувався заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У зв`язку з викладеним, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачем вимоги були заявлені з інших підстав, предмету спору і до інших сторін.

Крім того, судом враховується, що у справі за позовом ПАТ «Альфа-банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2019 року, встановлено неможливість точного встановлення суми заборгованості за кредитним договором, на гарантію виконання якого спірну квартиру було передано в іпотеку, що в свою чергу унеможливлює встановити рівень відповідальності відповідача перед позивачем за основним зобов`язанням (а.с.126-129).

Таким чином, посилання АТ «Альфа-Банк» на відсутність доказів на підтвердження відсутності боргу або невідповідності суми боргу не грунтуються на матеріалах справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався в тому числі на Закони України «Про заставу» і «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до пункту 2 іпотечного договору від 19 березня 2008 року предметом цього договору є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду належить виключити посилання на не дотримання процедури звернення стягнення на предмет застави, передбаченої Законами України «Про заставу» і «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки норми цих Законів визначають правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна і предметів застави, в той час як предметом іпотечного договору у цій справі є нерухоме майно, можливість звернення стягнення на яке передбачена спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З викладеного вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Участь нотаріуса в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 вересня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на не дотримання процедури звернення стягнення на предмет застави, передбаченої Законами України «Про заставу» і «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Поновити дію рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 вересня 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: