Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 227/1681/17

провадження № 61-25727св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Добропільська районна державна адміністрація Донецької області, Шахівська сільська рада Добропільського району Донецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Мацишина Л. С. від 28 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Хейло Я. В., Новосядлої В. М., Соломахи Л. І., від 10 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Добропільської районної державної адміністрації Донецької області (далі - Добропільська РДА Донецької області), Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько

ОСОБА_4 , який був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева (далі - КСП

ім. Куйбишева). Рішенням Новоторецької сільської ради від 13 травня

1995 року було передано у колективну власність КСП ім. Куйбишева земельну ділянку з метою подальшого її паювання. На підставі цього рішення

КСП ім. Куйбишевабуло видано державний акт на право колективної власності, до якого був додано список громадян, які на момент видачі державного акта були членами КСП, однак до цього списку її покійного батька включено не було, хоча він був членом КСП.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги за законом та має право на земельну частку (пай) в КСП ім. Куйбишева, позивач просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у розмірі відповідної кількості умовних гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах Добропільської районної державної адміністрації Донецької області.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 28 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що державний акт на право власності на земельну частку (пай) ОСОБА_4 , як члену КСП «Куйбишево», за життя не видавався, до списків громадян - членів КСП «Куйбишево», який додавався до державного акта, його внесено не було, а тому право на земельну частку (пай) до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті, не входить, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання права на земельну частку (пай) за позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків про те, що її батько не набув права на земельний пай і це право не увійшло до спадкової маси після його смерті. КСП «Куйбишево» отримало державний акт на право колективної власності на землю і, відповідно, ОСОБА_4 як член КСП отримав право на частку у праві колективної власності.

Відзив на касаційну скаргу

У лютому 2018 року від Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому сільська рада посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача

ОСОБА_5 .

Відповідно до архівної довідки від 13 грудня 2016 року, виданої архівним відділом Добропільської районної ради, ОСОБА_4 працював у колгоспі «Зоря», яке рішенням загальних зборів колгоспників від 18 лютого 1979 року було об`єднано з колгоспом ім. Куйбишева.

21 лютого 1994 року колгосп ім. Куйбишева перереєстровано у

КСП ім. Куйбишева.

Відповідно до рішення Новоторецької сільської ради народних депутатів

від 13 травня 1995 року КСП ім. Куйбишева був виданий державний акт на право колективної власності на землю. У списки членів колишнього КСП

ім. Куйбишева, доданих до державного акту на право власності на землю, ОСОБА_4 внесено не було.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За загальним правилом до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх інстанцій встановили наявність передумов для набуття ОСОБА_4 права на земельну ділянку (пай), оскільки раніше він працював в КСП ім. Куйбишева і залишався членом зазначеного підприємства.

Водночас, дії підприємства щодо його невключення до списку громадян-членів КСП ім. Куйбишева, які мають право на земельний пай, сам

ОСОБА_4 за життя не оскаржував та, відповідно, питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права на земельну частку (пай), за його життя не вирішувалося.

За таких обставин, є обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки ОСОБА_4 , як спадкодавець, такого права за життя не набув.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

а рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 28 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара