ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 643/11496/16-ц

провадження № 22-ц/818/4296/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Автогаражний кооператив «Автолюбитель-104»,

третя особа голова правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» Скороходова Олена Вячеславівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104», третя особа: голова правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» ОСОБА_2 Вячеславівна про поновлення на роботі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року, постановлене під головуванням судді Скотаря А.Ю., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104», третя особа: голова правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» ОСОБА_3 про поновлення на роботі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким поновити його на роботі в якості голови правління автогаражного кооперативу «Автолюбитель 104».

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими. Ухвалюючи рішення про його звільнення, адміністрація кооперативу визнала його роботу на посаді голови правління. Тому його звільнення згідно протоколу № 2 загальних зборів членів Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» від 12 квітня 2016 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України є незаконним. При цьому позивач зазначає, що він не оскаржує рішення загальних зборів кооперативу від 12 квітня 2016 року, а оскаржує факт незаконного його звільнення з роботи голови правління.

Представник Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» надав заперечення проти апеляційної скарги позивача, просив суд застосувати строки позовної давності на підставі ст. 233 КЗпП України, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 червня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому зазначено, що апеляційний суд не з`ясував, з якого моменту після увільнення позивача від виконання обов`язків голови правління автогаражного кооперативу за рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 17 січня 2009 року, ОСОБА_1 знову почав обіймати посаду голови правління автогаражного кооперативу, на якій правовій підставі відбулося поновлення його на вказаній посаді, та не перевірив чи були наявними, визначені пунктом 3 статті 40 КЗпП України, підстав для його звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним вимог, не заявляв клопотання про витребування доказів, у тому числі Статуту АГК «Автолюбитель-104», яким крім іншого, урегульовано питання обрання та переобрання правління і голови автогаражного кооперативу, а також протоколу загальних зборів від 12 квітня 2016 року, що унеможливлює з`ясування судом законності звільнення позивача із займаної посади. Зазначаючи про незаконність рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 12 квітня 2016 року про звільнення з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104», позивач не заявив вимоги про визнання його незаконним. Посилання ОСОБА_1 на те, що з визнанням рішеннями судів незаконними рішень загальних зборів членів автогаражного кооперативу про обрання голови правління, він фактично поновлювався на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104» є необгрунтованими, а тому вимога про поновлення його на зазначеній посаді з 29 березня 2009 року, як і похідні від неї вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, а саме: колегія суддів не може погодитись з мотивами відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 14 квітня 2006 року ОСОБА_1 обрано головою правління строком на 5 років.

20 грудня 2008 року та 17 січня 2009 року було проведено позачергові загальні збори, на яких було прийнято рішення про відсторонення та звільнення позивача від посади голови правління, були внесені зміни в Статут АГК, призначений новий голова правління ОСОБА_4 , обрано нове правління АГК «Автолюбитель-104».

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення загальних зборів від 20.12.2008 року та від 17.01.2009 року та поновлення його на роботі на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104», - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня 2009 року головою правління було обрано ОСОБА_5

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2010 року рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня 2009 року скасовано.

01 серпня 2009 року ОСОБА_6 видав наказ № 27 про початок виконання ним обов`язків голови правління АГК «Автолюбитель-104» на підставі протоколу правління автогаражного кооперативу від 01 серпня 2009 року. Протестом прокурора Московського району м. Харкова від 04 грудня 2009 року за № 591-04 наказ № 27 від 01 серпня 2009 року скасовано.

24 квітня 2010 року рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» головою правління АГК «Автолюбитель-104» обрано ОСОБА_6 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року, залишеним у силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року, визнано незаконним рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 24 квітня 2010 року.

07 грудня 2009 року без належних правових підстав ОСОБА_1 видав наказ № 45/1 про відновлення його на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104».

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08 липня 2014 року ОСОБА_1 значився керівником АГК «Автолюбитель-104».

Згідно протоколу № 2 загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 12 квітня 2016 року позивача звільнено з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104» з 12 квітня 2016 року з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що 22 серпня 2016 року йому стало відомо, що 12 квітня 2016 року загальними зборами Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» його було звільнено з посади голови правління та знято всі обов`язки. На вказані загальні збори його запрошено не було, у нього не відбирались пояснення, заперечення та надання аргументованих доказів, наказ про його звільнення для ознайомлення не було направлено, остаточного розрахунку в день звільнення не проведено. Зазначив, що за період роботи з 14 квітня 2006 року до нього жодних претензій, дисциплінарних стягнень, грубих проступків, які б свідчили про порушення статутних положень не було; сума заробітної плати за вимушений прогул за період з 12 квітня 2013 року по 12 квітня 2016 року становить 30 051 грн. Вважав, що неправомірними діями АГК «Автолюбитель-104» йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. У зв`язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд поновити строк оскарження рішення загальних зборів про його звільнення з роботи голови правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104», які пропущені з поважних причин; поновити його на роботі на посаді голови правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» з 29 березня 2009 року, оскільки він був звільнений з роботи незаконно; відшкодувати з Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» на його користь мінімальну заробітну плату за період з 12 квітня 2013 року по 12 квітня 2016 року за вимушений прогул суму в розмірі 30051 грн.; відшкодувати з Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.; винести окрему ухвалу на адресу АГК «Автолюбитель-104» про невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року та протесту прокурора Московського району м. Харкова від 04 грудня 2009 року за № 591-04 про скасування наказу № 27 від 01 серпня 2009 року про призначення ОСОБА_6 головою правління АГК «Автолюбитель-104» на підставі протоколу правління кооперативу від 01 серпня 2009 року.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до стаття 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 р. № 1087-IV.

За змістом статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, що утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (частина перша статті 15 Закону України «Про кооперацію»).

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу (абзац перший-другий частини другої статті 15 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років.

Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

Пунктом 10.1 Статуту АГК «Автолюбитель-104», затвердженого протоколом загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 15 квітня 2006 року визначено, що управління кооперативом здійснює вищий орган управління - загальні збори членів кооперативу, а в період між загальними зборами правління на чолі з його головою.

Члени правління і голова правління кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на п`ять років (стаття 11 Статуту).

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу встановлені статтями 40, 41, 43, 431 КЗпП України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

На підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено вище, 12 квітня 2016 року позивача було звільнено з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104» за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Проте із матеріалів справи не вбачається, за яке саме порушення був звільнений ОСОБА_1 , чи передувало його звільненню вчинення дисциплінарного проступку, чи застосовувалися до нього раніше дисциплінарні стягнення, та чи дотриманий передбачений ст.ст. 148,149 КЗпП України строк та порядок його звільнення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично не виконував трудові обов`язки.

Таким чином при ухваленні рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 12 квітня 2016 року про звільнення позивача з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України, - відповідачем була порушенена процедура такого звільнення.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог саме з мотивів їх недоведеності. Крім того, право на оскарження законності звільнення з роботи з підстав, передбачених пунктом 3 частини 40 КЗпП України, ніяким чином не залежить від реалізації права на оскарження рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 12 квітня 2016 року про його звільнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом з тим колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просив поновити його на роботі на посаді голови правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» з 29 березня 2009 року, оскільки він був звільнений з роботи незаконно.

Сторонами не заперечується, що рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 14 квітня 2006 року ОСОБА_1 обрано головою правління строком на 5 років.

20 грудня 2008 року, до закінчення визначеного статутом кооперативу строку повноважень ОСОБА_1 , було проведено позачергові загальні збори, на яких було прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_1 з посади голови правління, були внесені зміни в статут АГК, призначений новий голова правління ОСОБА_4 , обрано нове правління АГК «Автолюбитель-104».

Наказом голови правління АГК «Автолюбитель-104» ОСОБА_4 від 17 січня 2009 року ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків голови правління з 17 січня 2009 року (а.с.195 т.1).

Таким чином з 17 січня 2009 року на підставі рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 20 грудня 2008 року повноваження ОСОБА_1 припинені у зв`язку із звільненням з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104», доказів скасування цього рішення позивачем суду не надано (а.с.22,23 т.1).

Натомість рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення загальних зборів від 20.12.2008 року та від 17.01.2009 року та поновлення його на роботі на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104», - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Поновлення позивача на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104» унаслідок визнання незаконними у судовому порядку, прийнятих у подальшому 29 березня 2009 року та 24 квітня 2010 року загальними зборами членів АГК «Автолюбитель-104» рішень про обрання нових голів правління автогаражного кооперативу, - не грунтуються на положеннях чинного законодавства та Статуті АГК «Автолюбитель-104».

Видання ОСОБА_1 за власної ініціативи без належних правових підстав 07 грудня 2009 року наказу № 45/1 про відновлення його на посаді голови правління членів АГК «Автолюбитель-104», як і внесення відомостей про нього, як керівника автогаражного кооперативу, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, саме по собі не свідчить про те, що після скасування рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня 2009 року, він з дотриманням вимог закону та положень статуту кооперативу приступив до виконання обов`язків голови правління АГК «Автолюбитель-104».

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач, будучи звільненим 17 січня 2009 року, без законних на те підстав призначив себе головою правління АГК «Автолюбитель-104».

АГК «Автолюбитель-104» підтвердив факт привласнення позивачем повноважень голови правління автогаражного кооперативу без належних правових підстав.

Матеріали справи не містять доказів того, що після звільнення позивача від виконання обов`язків голови правління автогаражного кооперативу загальними зборами членів АГК «Автолюбитель-104» з 17 січня 2009 року, було прийнято рішення загальних зборів про поновлення/продовження повноважень позивача на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104».

З урахуванням вказаного позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення його на роботі задоволенню не підлягають з мотивів того, що з 17 січня 2009 року на підставі рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 20 грудня 2008 року його звільнено з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104». Зазначене рішення є чинним.

Тому порушення процедури звільнення позивача за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України не є підставою для поновлення на роботі особи, яка займала посаду без належних правових підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року змінити в частині мотивів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 23.08.2019 року.