ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (надалі відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці на шахті «Жовтнева» ВО «Кривбасруда», позивач отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 13 жовтня 2004 року позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності.

Внаслідок отримання професійного захворювання йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що ушкодження здоров`я має довготривалі наслідки, стан здоров`я не поліпшується, він потребує постійного нагляду лікарів, змушений прикладати значні зусилля для продовження активного громадського життя.

З огляду на викладене позивач, просив суд стягнути з відповідача суму спричиненої моральної шкоди, право на відшкодування якої він отримав з часу встановлення йому втрати професійної працездатності, у розмірі 67 500 грн. без утримання податків та зборів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

На думку апелянта Відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі, оскільки п. 8 ст. 36 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 01.01.2015 року, визначено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Крім того, звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що саме неправомірні дії посадових осіб підприємства, тобто ПАТ «КЗРК» порушення ними правил безпеки, призвели до професійного захворювання позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

03 грудня 2019 року від Відділення Фонду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №210/3177/17.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання Відділення Фонду про зупинення апеляційного провадження у справі, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював з 01 червня 1975 року по 11 грудня 2004 року підземним прохідником на підприємстві «Кривбасруда» ВАТ КХРК, правонаступником якого є ПАТ «КЗРК» (а.с. 9-10).

Відповідно до Акту №33 розслідування професійного захворювання від 20 вересня 2004 року, професійного захворювання у позивача виникло за обставин праці в умовах впливу шкідливих факторів на протязі 33 років 11 місяців, де він виконував роботи з прохідки горизонтальних, вертикальних та наклонних виробіток (буріння шпуров перфораторами вагою до 48кг, скріплення гірничої маси у рудоспуск або вагонетки, погрузла та відкатка підірваної гірничої маси). (а.с.7)

Висновком МСЕК від 13 жовтня 2004 року позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності, безстроково (а.с. 6).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що спори про відшкодування моральної шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди, яке, відповідно до частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV), статті 9 Закону України «Про охорону праці», з урахуванням роз`яснень, наведених у пункті 9 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тому моральна шкода завдана позивачеві в цій справі підлягає відшкодуванню Відділенням Фонду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 210/3177/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з втратою професійної працездатності.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 20 листопада 2019 року по справі №210/3177/17 дійшла висновку, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, а отже відсутні правові підстави для визнання належним відповідачем у даній справі ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату професійної працездатності ОСОБА_2 , виникло у останнього у 2004 році. У задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відмовлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання Відділення Фонду про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №210/3177/17 не підлягає задоволенню, оскільки 20 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла Постанову по справі до розгляду якої Фонд просив зупинити провадження.

Керуючись ст. 252, ст. ст. 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Відділення Фонду про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №210/3177/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: