Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 463/279/15-ц

провадження № 61-28734св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

законні представники відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Дім», виконавчий комітет Винниківської міської ради,

треті особи: державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О. О., публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року у складі судді Головатого Р. Я. та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , законними представниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Дім» (далі - ТОВ «Гал-Дім»), виконавчий комітет Винниківської міської ради, треті особи: державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О. О., публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Украсоцбанк»), у якому просила:

- встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу її та ОСОБА_7 з листопада 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , Ѕ частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б» АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсними договори про розірвання договорів доручення від 03 червня 2008 року № 6 та про відступлення права вимоги, укладені між ТОВ «Гал-Дім» та ОСОБА_7 ;

- визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ;

- надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_7 разом із спадкоємцями першої черги;

- визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , на 1/10 частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б» АДРЕСА_2 , на 1/10 частину квартири АДРЕСА_3 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , видане виконкомом Винниківської міської ради 10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з листопада 2007 року вона проживала спільно однією сім`єю з ОСОБА_7 як чоловік та дружина до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб не зареєстрували, але вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виконували обов`язки та здійснювали свої права як подружжя, а також за рахунок спільних коштів набули нерухоме майно, позивач просила суд позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 19 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з листопада 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , Ѕ частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б» у АДРЕСА_2 .

Визнано недійсними договори про розірвання договорів доручення від 03 червня 2008 року № 6 та про відступлення права вимоги, укладені між ТОВ « Гал-Дім» та ОСОБА_7 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Надано ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_7 разом із спадкоємцями першої черги.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , на 1/10 частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б» АДРЕСА_2 , на 1/10 частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності № В-01614 на квартиру АДРЕСА_3, видане ОСОБА_3 10 жовтня 2011 року виконкомом Винниківської міської ради.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, виходив із доведеності позовних вимог.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2017 року рішення Личаківського районного суду міста Львова від 19 липня 2016 року в частині:

- визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б АДРЕСА_2 та Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ;

- визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , 1/10 частину квартир (офіс) № 2 «а» та № 2 «б» у будинку АДРЕСА_2, 1/10 частину квартири АДРЕСА_3 ;

- визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3, виданого ОСОБА_3 виконкомом Винниківської міської ради 10 жовтня 2011 року;

- визнання недійсним договорів про розірвання договору доручення від 03 червня 2008 року № 6 та про відступлення права вимоги, укладені між ТОВ «Гал-Дім» та ОСОБА_7 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині визнання права власності на спірне майно, визнання права власності в порядку спадкування на майно, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійсними договорів, апеляційний суд виходив із їх недоведеності та відсутності передбачених законом підстав для їх задоволення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційними скаргами.

ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 у повному обсязі.

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_3 аргументована тим, що суди на порушення положень статті 21 СК України, частини четвертої статті 59 ЦПК України встановили факт проживання однією сім`єю лише на підставі показань свідків та за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів.

Доводи скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не повно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не врахував всіх доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог та безпідставно частково скасував рішення суду першої інстанції, яким задоволені позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких просять залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін рішення апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволені позовні вимоги, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у повному обсязі в їх задоволенні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року та від 17 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законними представниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Гал-Дім», виконавчий комітет Винниківської міської ради, треті особи - державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О. О., ПАТ «Украсоцбанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання недійсними договорів, визнання права власності на спадкування, визнання права власності на нерухоме майно.

Витребувано з Личаківського районного суду міста Львова зазначену справу.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 463/279/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з листопада 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без укладення шлюбу як чоловік та дружина.

Цей факт підтверджується квитанціями про сплату кредиту позивачем від імені ОСОБА_7 , у яких міститься підпис ОСОБА_1 , квитанціями про оплату за комунальні послуги на АДРЕСА_6 . Запитів, які підписані позивачем, довідками селищного голови та голови обслуговуючого кооперативу «Новий Запитів», актом від 04 червня 2015 року, фотознімками та показаннями свідків, які суди визнали належними та допустимими доказами.

За час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виконували обов`язки та здійснювали свої права як подружжя, набули нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

До моменту смерті ОСОБА_7 тяжко хворів.

19 лютого 2013 року йому встановлено першу групу інвалідності, він потребував сторонньої допомоги, яку постійно надавала ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з листопада 2007 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будь-якому іншому шлюбі в цей період жоден із них не перебував, правильно встановив факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та ОСОБА_7 .

Відповідно до частини четвертої статті 1264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

Установивши, що ОСОБА_7 був онкохворим, з 19 лютого 2013 року йому встановлено першу групу інвалідності, перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги, яку тривалий час надавала позивач (матеріальну, нематеріальну та іншу допомогу), що визнала і мати померлого, суди правильно задовольнили позовні вимоги ОСОБА_1 в частині надання їй права на спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями першої черги.

Правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відмову ОСОБА_1 у визнанні за нею права власності в порядку спадкування на частини квартири АДРЕСА_1 , квартир (офісу ) № 2 «а» та 2 «б » в будинку АДРЕСА_2 та частину квартири АДРЕСА_3 , оскільки такі вимоги є передчасними.

Виходячи зі встановлених фактичних обставин, та з підстав вищевказаних норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з яким погодився й апеляційний суд, та висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на вказане спірне майно, визнання права власності в порядку спадкування на майно, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійсними договорів є правильними.

Доводи касаційних скарг не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладенних у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до незгоди заявників з висновками судів та грунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення.

Рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині, та рішення суду апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційних скарг та залишення без змін рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук