КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 серпня 2019 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Однак, апеляційне провадження не може бути відкрите, з огляду на наступне.

З 15.12.2017 набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України, в зазначеній вище редакції, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, за змістом пп 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правила, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система на момент подання даної апеляційної скарги не розпочала своє функціонування, порядок подання апеляційних скарг регламентується ЦПК України в попередній редакції.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Вважаю, що застосування підпункту 15.5 пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, не обмежує право особи на апеляційне оскарження, та не суперечить висновку Європейського суду з прав людини, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та отримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України прийнятий Законом України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 разом із нормою ст. 355 ЦПК України, отже, кожна особа мала можливість ознайомитися з вказаними положеннями, чим законодавцем дотриманий принцип правової визначеності.

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України викладений чітко та зрозуміло, що не дає можливості для різного його тлумачення і є обов`язковим для виконання не тільки судами, а і учасниками справи. При цьому, він не обмежує право особи у доступі до правосуддя, а визначає певний порядок подання апеляційної скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 0440/4893/18.

Крім того, приймаючи норми, зазначені у розділі ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, законодавець враховував, що без ознайомлення з матеріалами цивільної справи, суддя апеляційного суду позбавлений можливості у строки, встановлені нормами ЦПК України, зробити висновок про дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, строків звернення із апеляційною скаргою, та про відповідність апеляційної скарги вимогам ст. 356 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 359 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а відтак, і відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи, позбавляє можливості апеляційному суду дотримуватися вищезазначених процесуальних строків.

При цьому, повернення апеляційної скарги без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з апеляційною скаргою до апеляційного суду через суд першої інстанції, який постановив оскаржувану ухвалу, з подачею заяви про поновлення процесуального строку.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2019 подана з порушенням порядку, а тому підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук