ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9545/19 Справа № 216/2662/17 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/2662/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліметів на утримання малолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що з 29.06.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час їх шлюб розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року відповідача ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з нею та відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій одиниці в розмірі 3000,00 грн.

Заочним рішенням Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь матері дитини ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 гривень до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 07 червня 2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 704.80 грн.

Ухвалою Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та ухвалення рішення без належного з`ясування всіх обставин справи.

Зокрема, відповідач зазначає, що син Даниїл на час ухвалення оскаржуваного рішення суду проживав разом з ним, у зв`язку з чим мати дитини позивачка ОСОБА_1 не мала права на стягнення з нього аліментів, зважаючи на положення статті 181 СК України про те, що право на стягнення аліментів має той з батьків, разом з ким проживає дитина.

Також, відповідач наголошує, що з нього вже стягуються аліменти у розмірі ј частини від доходу на утримання сина ОСОБА_5 та, зважаючи на отримання ним доходів у розмірі 928,00 грн. (пенсія по інвалідності), суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та ще й у розмірі, який перевищує його щомісячні доходи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, шляхом SMS-повідомлення, направленого у відповідності до Порядку надсилання учасниками судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01.06.2013 року №73, на її телефонний номер зазначений у заявці про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 07 червня 2017 року (а.с. 6), про що Програмою автоматизованого документообігу апеляційного суду Дніпропетровської області (Д-3) сформовано довідку в електронному вигляді (а.с. 104), в судове засідання не з`явиласяся, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвоката Примакова К.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4), ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьком якого записаний відповідач по справі ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , в розмірі 3 000 гривень щомісячно, суд керувався ст. 180, Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з того, що дитина мешкає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а батько зобов`язаний надавати допомогу на утримання сина.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дитини, кошти на утримання ОСОБА_7 Даниїла (аліменти) присуджує суд.

Як встановлено судом, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сторони у справі позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в Книзі записів актів громадського стану про народження 20 квітня 2004 року зроблено відповідний запис за №291 та видано Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Згідно довідки Квартального комітету №33 Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року, ОСОБА_4 , 2004 року народження, з січня 2017 року по час видачі довідки проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм батьком ОСОБА_2 (а.с. 85).

Згідно довідки Квартального комітету №33 Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста Кривого Рогу від 18 квітня 2018 року, ОСОБА_3 , 2004 року народження, з січня 2018 року по час видачі довідки проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм батьком ОСОБА_2 . Зазначена довідка містить також підписи сусідів відповідача ОСОБА_2 , які підтверджують факт проживання сина разом з ним та достовірність підписів яких посвідчено Головою Квартального комітету №33 Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста Кривого Рогу ОСОБА_8 (а.с. 86).

Доказів проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1 не надала, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем ОСОБА_2 визнається факт проживання сина ОСОБА_6 , 2004 року народження, з матір`ю ОСОБА_1 у період з 07 червня 2017 року, тобто станом на час звернення останньої до суду з позовом про стягнення аліментів, по 31 грудня 2017 року включно, про що він зазначав в апеляційній скарзі та з чим погодився в судовому засіданні суду апеляційної інстанції його представник адвокат Примаков К.О., у зв`язку з чим колегія суддів вважає ці обставини доведеними, зважаючи на відсутність обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим, зважаючи на те, що право на стягнення аліментів має виключно той з батьків, з яким проживає дитина (ст. 181 СК України), колегія суддів дійшла висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_9 аліментів на утримання їх спільного сина Даниїла період з 07 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року, тобто за період фактичного проживання сина разом з нею з часу подання позову.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів належить виключно позивачеві у справі про стягнення аліментів, тобто ОСОБА_1 , і суд не вправі за власною ініціативою або ж за клопотанням відповідача вирішувати питання про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, якщо такі вимоги не було заявлено позивачкою, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині та приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина Даниїла у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції, становив 1860,00 грн., отже рекомендований щомісячний розмір аліментів на неповнолітньої Даниїла становить 1860,00 грн., та аліменти, у заявленому позивачкою до стягнення розмірі, значно перевищують цю суму.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_2 не працює та отримує пенсію по інвалідності, щомісячний розмір якої не перевищує 928,60 грн. (а.с. 87-88), у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти, у заявленому позивачкою до стягнення розмірі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , на користь його матері ОСОБА_1 , у мінімальному розмірі гарантованому нормами СК України, відступити від якого суд не може, тобто у розмірі 930.00 грн. (1860,00 грн. : 2 = 930.00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на користь матері дитини ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 грн., починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 07 червня 2017 року, по 31 грудня 2017 року включно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на звільнення позивачки ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та відсутності у суду відомостей щодо звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору станом на день подання позову, тобто 07.06.2017 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий у розмірі 704,80 грн., що відповідає розміру встановленому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути щомісячно з ОСОБА_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь матері дитини ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 930 (дев`ятсот тридцять) гривень 00 (нуль) копійок, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 07 червня 2017 року, по 31 грудня 2017 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному поряду не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: