судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
Велика Палата Верхового Суду розглянула касаційну скаргу ОСОБА_1 (далі також - позивач) на постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Фонд) про визнання дій і бездіяльності протиправною, і постановою від 29 травня 2019 року частково задовольнила зазначену касаційну скаргу: постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року скасувала, а справу направила до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. 13 вересня 2017 року позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 березня 2018 року просив про визнання дій і бездіяльності Фонду щодо індексації належних позивачу щомісячних страхових виплат протиправною.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу 07 грудня 2005 року медико-соціальна експертна комісія встановила втрату професійної працездатності, а з09 грудня 2005 року позивач не працює, йому була призначена пенсія по інвалідності. Позивач вважає, що проведення Фондом індексації належних позивачу щомісячних страхових виплат за весь минулий час, але не більше ніж за три роки з 26 травня 2017 року, дня коли позивач звернувся до Фонду з відповідною заявою, є незаконним позбавленням його права на отримання частини щомісячних страхових виплат, що складаються з суми відповідної індексації за період з грудня 2005 року до червня 2017 року включно.
3. Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалою від 15 вересня 2017 року відкрив провадження у цій справі.
4. 04 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив ухвалу, якою відмовив Фонду у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі, аргументоване Фондом тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України).
5. 11 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області за апеляційною скаргою Фонду на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2018 року щодо відмови у задоволенні клопотання Фонду про закриття провадження у справі прийняв постанову, якою скасував ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2018 року, а провадження у справі закрив. Суд застосував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16, і зазначив, що Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.
6. 10 серпня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року, а ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2018 року залишити без змін
7. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 13 березня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду в зв`язку з наявністю у касаційній скарзі позивача доводів про порушення правил суб`єктної та предметної юрисдикцій (частина шоста статті 403 ЦПК України).
8. Позивач вважає, що справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства з огляду на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналогічних справах № 428/9240/16-ц (постанова від 30 травня 2018 року), № 686/5026/16-ц (постанова від 23 травня 2018 року). Він вказує на те, що у цих справах Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відступив від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16, якими керувався Апеляційний суд Донецької області, приймаючи постанову 11 липня 2018 року.
9. ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності з 15 грудня 2017 року.
10. Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України. Отже, чинна з 15 грудня 2017 року редакція ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
11. Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.
12. У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку така ухвала як «ухвала про відмову у задоволені клопотання про закриття провадження у справі»відсутня.
13. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
14. Ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив 04 червня 2018 року до ухвалення свого рішення щодо суті спору. А тому цю ухвалу можна було оскаржити в апеляційному порядку лише одночасно з оскарженням такого рішення.
15. Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, зокрема якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).
16. Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
18. Згідно з пунктом «d» статті 3 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 07 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.
19. Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
20. Під час розгляду справи по суті суд відповідно до статті 255 ЦПК України, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо визначення юрисдикції суду в аналогічних справах, закриває провадження у справі, яку слід вирішувати за правилами іншого судочинства. Отже, у разі встановлення, що на момент звернення з позовом до суду розгляд позовних вимог належав до юрисдикції іншого суду, суд першої інстанції має можливість самостійно виправити допущене відмовою у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі порушення норм процесуального права. У разі, якщо цей суд самостійно не виправив допущене ним порушення, відповідне порушення виправляє суд апеляційної або касаційної інстанції під час розгляду відповідних скарг на судові рішення по суті спору.
21. З огляду на те, що суд з визначених законом підстав може закрити провадження у справі з власної ініціативи, а учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням, передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.
22. Однак відповідно до матеріалів справи Фонд направив свою апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області (том 1, а.с. 166, 177). Отже, ця апеляційна скарга була безпосередньо направлена Фондом до відповідного суду першої інстанції.
23. Згідно із підпунктом 15.5 пункту 15 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
24. Відповідно до підпункту 15.11 пункту 15 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
25. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України відкликала оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01 грудня 2018 року), про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, дослідна експлуатація якої розпочинається з 01 березня 2019 року.
26. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги, зокрема має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).
27. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
28. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина друга статті 263 ЦПК України).
29. Отже, враховуючи зазначене відповідно до підпункту 9 пункту 1, підпунктів 15.5. та 15.11 пункту 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України Велика Палата Верховного Суду обґрунтовано скасувала постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 рокупро закриття провадження у справі. Однак Суд не застосував зазначених норм процесуального права, які містяться в Розділі ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,при вирішенні питання про передачу справи до суду апеляційної інстанції. На мою думку справу слід було передати до суду першої інстанції для виконання ним своїх процесуальних обов`язків відповідно до підпункту 9 пункту 1, підпунктів 15.5. та 15.11 пункту 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України стосовно апеляційної скарги Фонду та пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України стосовно позову по суті.
Суддя В. В. Пророк