Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2507/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів позовну заяву ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_4, звернулася в суд із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Виноградівський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.02.2018 року на її поштову адресу надійшла постанова державного виконавця від 06.02.2018 року про відкриття виконавчого провадження, яке розпочато на підставі виконавчого напису, виданного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.03.2015 року за реєстровим №1416 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 201946,26 грн. Позивач вказує, що строк, у межах якого відповідач міг звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу закінчився 24.07.2012 року, оскільки кредитний договір між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено на строк з 25.07.2006 року по 24.07.2009 року. Письмова вимога представника КБ «ПриватБанк» на її ім'я щодо усунення порушень кредитного договору датована 25.03.2015 року. Згідно даних фіскального чеку та опису вкладення цінного листа на ім'я ОСОБА_1 згадана вимога була направлена позичальнику 26.03.2015 року. Підтвердження отримання цього листа позичальником відсутнє. Однак, вже 28.03.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 вчиняє за заявою відповідача виконавчий напис. Недочекавшись спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомелнь письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинений 28.03.2015 року за реєстровим №1416 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 201946,26 грн.

Представником відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до суду відзив на позов, в якому вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку. Зазначає, що позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обгрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, тобто ніяк неспростовує розмір заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Вважає, що предметом спору у цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Оскільки позивач так і не довів наявність порушенного свого права, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні його позову повністю.

В свою чергу представником позивача адвокатом ОСОБА_4 подано відповідь на відзив представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказує, що письмова вимога КБ «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_1 щодо усунення порушень кредитного договору датована 25.03.2015 року, а була направлена позивачу 26.03.2015 року. Вже 28.03.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 вчиняє за заявою відповідача виконавчий напис. Саме відсутність заперечень боржника щодо факту заборгованості або її рохрахунку є ознакою безпірності вимоги. Однак позичальника було усунуто від процедури видачі виконавчого листа.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надіслала письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 Пояснення мотивує тим, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності внесено не було. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності нотаріус не зобов'язаний. Зазначає, що документи, які є підставою для вчинення виконавчого напису були їй надані стягувачем КБ «ПриватБанк» та містяться у відповідній справі, а отже, виконавчий напис був вчинений за наявністю всіх передбачених документів, тобто з суворим дотриманням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та вищенаведеного Порядку щодо безспірності заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі ордеру серії ЗР №34889 від 17.04.2018 року, в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк», позов ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи без самостійних вимог Виноградівський РВ ДВС державний виконавець відділу ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

25.07.2006 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір №MKV0SЕ00005200, згідно з яким на умовах вказаного договору позивачу було надано кредит в сумі 11000,00 грн., з кінцевим строком погашення 24.07.2009 року.

26.03.2015 року позивачу надіслано письмову вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» про усунення порушень за кредитним договором від 25.03.2015 р. з вимогою погашення заборгованості у розмірі 200746,26 грн. Підтвердження отримання цього листа позичальником відсутнє.

28.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1416, про стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, м.Виноградів, вул.З.Космодем'янської, 11/17 Закарпатської області) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) заборгованості за Кредитним договором №MKV0SE00005200 від 25 липня 2006 року у розмірі 201946,26 (двісті одна тисяча дев'ятсот сорок шість грн. 26 коп.) гривень, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8857,18 грн., сума заборгованості за відсотками - 61771,52 грн., комісія - 3643,20 грн., пеня - 125974,36 грн. та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. Стягнення здійснювалося за період з 25.07.2006 року по 26.02.2015 року (а.с.12).

06.02.2018 року головним державним виконавцем Виноградівського РВ ДВС Головного ТУ юстиції в Закарпатській області ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №55721429. Боржником у цьому виконавчому провадженні є позивач ОСОБА_1 Виконавче провадження розпочато на підставі виконавчого напису, виданного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.03.2015 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 201946,26 грн.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.1 ОСОБА_7 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Суд констатує, що встановлення вказаного трьохрічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю позаяк узгоджується з приписами ОСОБА_7 19 ЦК України, якою визначено загальну трьохрічну позовну давність. Позаяк включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, яка нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми.

Як вбачається з виконавчого напису, сума яка пропонується до стягнення, нарахована за період з 25.07.2006 року по 26.02.2015 року.

З викладеного вбачається, що строк, за який провадиться стягнення за виконавчим написом становить вісім років сім місяців один день, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами встановленого законом трирічного строку.

Більше того, суд звертає увагу, що всі складові такої суми по суті є неустойкою, щодо стягнення якої встановлені скорочені строки позовної давності (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України).

Крім того, згідно пункту 2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як вбачається з копії матеріалів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень 26.03.2015 року (згідно штемпелю поштового відділення). Сам виконавчий напис вчинено 28.03.2015 року, тобто до спливу тридцятиденного терміну з моменту надіслання боржнику вимоги про усунення порушень, що свідчить про порушення нотаріусом п.2.3 Порядку.

Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства.

Беручи до уваги наведений вище аналіз норм діючого законодавства, виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи та встановленої практики, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинений 28.03.2015 року за реєстровим №1416 про стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, м.Виноградів, вул.З.Космодем'янської, 11/17 Закарпатської області) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) заборгованості за Кредитним договором №MKV0SE00005200 від 25 липня 2006 року у розмірі 201946,26 (двісті одна тисяча дев'ятсот сорок шість грн. 26 коп.) гривень, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8857,18 грн., сума заборгованості за відсотками - 61771,52 грн., комісія - 3643,20 грн., пеня - 125974,36 грн. та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийОСОБА_7