ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/19926/18

Номер провадження: 22-ц/819/53/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.

Кузнєцова О.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року, у складі судді Єпішина Ю.М., в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересовані особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на дії старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіної І.М., що полягають у винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2018 року у виконавчих провадженнях ВП №57220289 та ВП№57220391.

Скарга обґрунтована тим, що 14.09.2018 року стягувачи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виконавчі листи по справі №766/9055/16-ц видані 25.01.2018 року для примусового виконання рішення Херсонського міського суду від 13.11.2017 року про визначення способу участі у вихованні доньки скаржника ОСОБА_6. Постановами старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіною І.М. від 17.09.2018 року відкрито виконавчі провадження №57220289, №57220391. Скаржник вважала вказані постанови такими, що не відповідають вимогам ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки виконавчі листи, що звернені до виконання не відповідають вимогам до виконавчих документів, передбачених ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а тому у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття їх до виконання. Скаржник просила визнати вказані постанови незаконними та скасувати їх.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись з ухвалою суду, в апеляційній скарзі вказує, що оскаржувані постанови державного виконавця винесено на підставі виконавчих листів, що не відповідають вимогам, передбаченим ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», так у виконавчих документах не передбачено заходи примусового виконання рішення суду, не зазначено в якій частині необхідно виконувати рішення суду при наявності двох стягувачів, у виконавчому листі , де стягувачем є ОСОБА_4 невірно вказано його дата народження та ідентифікаційний код, виконавчі документи пред'явлено не за місцем виконання рішення суду. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2018 року у виконавчих провадженнях №57220289, №57220391.

Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника, представника відділу державної виконавчої служби, стягувача ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, та її відповідністьнормам процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2017 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дитини задоволено частково. Визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - онуки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення наступного часу для систематичних побачень з дитиною:

кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00;щорічно 25 лютого та 10 червня за домовленістю з матір'ю дитини.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року змінено, а саме доповнено його резолютивну частину таким змістом: Після речення «кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00;», реченням «перші три календарні місяці побачення у присутності матері».

Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року в його незміненій частині та постанову апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року залишено без змін.

25.01.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області видав виконавчі листи на виконання вказаного рішення суду.

14 вересня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись з заявами до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона про примусове виконання вказаних виконавчих документів.

Старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 57220391 та № 57220289.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги суд першої інстанції дійшов висновку, що дії державного виконавця по відкриттю провадження вчинені відповідно до закону, виконавчі документи відповідають вимогам ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження", в зазначених виконавчих документах визначений порядок виконання рішення суду, а саме визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - онуки, шляхом встановлення наступного часу для систематичних побачень з дитиною, і тому право заявника ОСОБА_2 порушено не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є однією із засад судочинства. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

03 липня 2018 року Закон України «Про виконавче провадження» доповнено ст.64 ?, якою визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні дитиною.

Частинами 1, 2 ст.64? ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що виконавчі листи, які надані на виконання державному виконавцю не відповідають вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в них не зазначена резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, є безпідставними, оскільки у виконавчих листах виданих 25.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області вказана резолютивна частина рішення, яке відповідно до ст. 64? ЗУ «Про виконавче провадження», підлягає примусовому виконанню, а саме: визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - онуки ОСОБА_6, шляхом встановлення часу для систематичних побачень з дитиною.

Колегія суддів також не бере до уваги, як підставу для скасування ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги про те, що у виконавчому листі, де стягувачем зазначено ОСОБА_4, невірно вказано його дату народження та ідентифікаційний код, і тому державний виконавець мав повернути такий виконавчий документ без прийняття до виконання, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність, або невідповідність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, і оскільки такі невідповідності усунуті при подачі заяви про примусове виконання рішення стягувачем, то відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, як такої, що не відповідає вимогам закону.

Також , не є підставою для скасування ухвали суду та постанов державного виконавця, доводи апеляційної скарги, про те, що державним виконавцем при прийняття заяв від стягувачів порушено принцип територіальної підвідомчості, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач проживає в АДРЕСА_1. Вказана адреса, належить до території, на яку поширюються компетенціяКорабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона, куди і звернулись стягувачи з заявами про примусове виконання рішення суду. Той факт, що у виконавчому листі в адресі боржника не дописано «с.Камишани» не порушує права скаржника, оскільки виконавчі дії проводяться за її фактичним та зареєстрованим місцем проживання, як встановлено вищевказаними нормами Закону.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд першої інстанцій на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими судом, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги на дії та рішення старшого державного виконавця ВДВС, інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для їх перевірки.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382, 434, 207 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас