Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів і додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 57966,42 грн. і додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7050 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 07 грудня 2004 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області відповідача ОСОБА_2 визнано батьком дитини - ОСОБА_4 , а також стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 05 листопада 2004 року та до повноліття дитини.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.04.2006 року прізвище неповнолітнього сина ОСОБА_4 змінено з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в актовий запис про народження внесено відповідні зміни. На підставі виконавчого листа № 2-2778, виданого 07 грудня 2004 року Василівським районним судом Запорізької області відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі ј частки з усіх видів свого заробітку (доходу). ОСОБА_2 рішення суду щодо сплати коштів на утримання сина не виконує належним чином, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів. Заборгованість виникла з грудня 2010 року та зростала внаслідок сплати аліментів не у повному розмірі. Згідно наданого Василівським районним відділом державної виконавчої служби розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 26.03.2018 року заборгованість станом на 28.02.2018 року включно складала 57 966,42 грн.

У період з 19 травня 2015 року по 27 червня 2018 року син проходив ортодонтичне, стоматологічне лікування зубів в стоматології «Престиж» приватного підприємства «Ерманс», зокрема встановлення брекет-системи на щелепу. Вартість лікування станом на 30.07.2018 р. склала 14100 грн. Враховуючи, що батьки у рівній мірі повинні нести додаткові витрати на дитину, тому просить суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат, а саме - 7050 грн., а тому просить позов задовольнити.

Від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 , не визнає, посилаючись на ті обставини, що великих і постійних доходів за весь час,

починаючи з 2005 року, він не має. Тому був змушений сплачувати аліменти на свою дитину - ОСОБА_3 лише у мінімальному розмірі, що дорівнює розміру 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 08.07.2017 р. і у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 р. Аліменти весь час сплачував вчасно та заборгованості по їх сплаті у нього немає. З заборгованості, складеного Василівським районним відділом ДВС 26.03.2018 р. вбачається, що у період з грудня 2017 р. по лютий 2018 р. виникла переплата зі сплати ним аліментів за поточні місяці. Згоди на лікування їх з позивачкою сина у стоматології «Престиж» ПП «Ерманс» він не надавав, а тому вважає ці вимоги безпідставними та необґрунтовано завищеними. На підтвердження вартості лікування позивачка надала прибуткові касові ордери, які не можуть підтверджувати ортодонтичного лікування зубів сина. З цих прибуткових ордерів не вбачається, за що була проведена оплата. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні 12 серпня 2019 року відмовилась від позовних вимог у частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки у нього немає заборгованості. Просила задовольнити позов у частині стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 7050 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 12 серпня 2019 року позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки додаткових витрат на дитину в розмірі 7050 грн. визнав частково, так як вважає, що позивачка не надала належних доказів на підтвердження заявленої суми.

Представник третьої особи Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, але до сулу надійшло клопотання з прохання розглянути справу без його участі. Вирішення питання по суті справи просить залишити на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . У графі «Батько» зазначено « ОСОБА_2 », «Мати» - ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13 травня 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а/с 6).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 07.12.2004 року стягнено з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з 05 листопада 2004 року та до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трьохрічного віку, починаючи стягнення з 05 листопада 2004 року (а/с 8).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.04.2006 року змінено прізвище неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; відділу реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції внести зміни до актового запису про

народження за № 02 від 13 серпня 2003 року, зробленого Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області батьком дитини записати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище дитини змінити з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на «ІНФОРМАЦІЯ_5» (а/с 13).

На підставі виконавчого листа, виданого 07.12.2004 року Василівським районним судом Запорізької області, по цивільній справі № 2-2778, 2004 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, постановою Відділу ДВС Василівського РУЮ 14.02.2005 р. відкрито виконавче провадження № 7953339 (а/с 39-42).

Позивачка у судовому засіданні відмовилась від позовних вимог в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів, що підтверджується наданим суду Василівським РВ ГТУЮ в Запорізькій області розрахунком заборгованості аліментів за виконавчим провадженням № 51714043 від 04.03.2019 р.

Суд приймає відмову позивачки у цій частині позову та продовжує розгляд позовної заяви у частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

Частиною 2 ст. 150 СК України закріплено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Як вбачається з довідки № 283 від 03.05.2018 р., виданої Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, гр. ОСОБА_1 дійсно зареєстрована у АДРЕСА_1 і має склад сім`ї: ОСОБА_8 , 1958 року народження, - мати; ОСОБА_9 , 1943 року народження, - батько; ОСОБА_10 , 1979 року народження, брат; ОСОБА_3 , 2003 року народження, - син (а/с 26).

Позивачкою ОСОБА_1 за власні кошти було оплачено ортодонтичне, стоматологічне лікування зубів сина - ОСОБА_3 , у стоматології «Престиж» приватного підприємства «Ерманс», зокрема встановлення брекет-системи на щелепу, що підтверджується медичною карткою № 7, 2016 р. стоматологічного хворого ОСОБА_3 та фотознімками (а/с 184-200).

Як вбачається з медичної картки хворого ОСОБА_3 лікування було розпочато у лютому 2016 року та станом на 30.07.2018 р. ОСОБА_1 оплатила 14100 грн. за стоматологічне лікування сина ОСОБА_11 (а/с 207-211).

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі

одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного разово, періодично або постійно. Позивачка ОСОБА_1 пояснила у судовому засіданні, що вона оплатила лікування зубів сина у стоматології «Престиж» в сумі 14100 грн. разово 30.07.2018 р., після фактичного понесення цих витрат, що підтверджується копією касової квитанції ПАТ «Метабанк» № П519/6763320/1 від 30.07.2018 року (а/с 206).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем ОСОБА_2 визнано обставини щодо понесення позивачкою ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 у вигляді ортодонтичного, стоматологічного лікування зубів частково. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин, та ці витрати підтверджені відповідними належними доказами.

Участь в додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09.

Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення 7050 гривень додаткових витрат на дитину, понесених на ортодонтичне, стоматологічне лікування зубів неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складає половину вартості проведеної операції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 212 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180, 185 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Василівка Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в розмірі 7050,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у дохід держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20.08.2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова