Справа № 349/770/19
Провадження № 22-ц/4808/1587/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.

з участю секретаря Мельник О.В.,

сторін ОСОБА_1 та її представника, представників ОСОБА_2 та служби у справах дітей,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Рогатинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року під головуванням судді Крилюк М.І. в м. Косів,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивувала тим, що відповідач є батьком дітей та на даний час діти проживають з матір`ю та перебувають на її повному утриманні.

У зв`язку з тим, що батько не приймав участі у вихованні та утриманні дітей ОСОБА_1 зверталась до суду про стягнення аліментів, проте рішення суду не виконується, ОСОБА_2 не виплачує коштів на утримання доньок.

Старша донька ОСОБА_3 є дуже хворою та протягом трьох останніх років проходить навчання індивідуально вдома. Дитина потребує дорогого лікування, яке можливо зробити за кордоном.

Проте, для виїзду за межі України необхідна згода батька, а місце його перебування невідоме.

Відповідач не цікавиться дітьми, їх фізичним та духовним розвитком, що свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Комісія з питань захисту прав дитини повідомляла відповідача про розгляд питання про позбавлення його батьківських прав, проте на дане засідання відповідач не з`явився.

За таких обставин, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 768,40 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення є необґрунтованим, ухваленим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають таким обставинам.

Суд необґрунтовано дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову та не зазначив яким чином ОСОБА_2 бере участь у житті дітей.

Суд посилається на покази свідків, які є голослівними, не підкріплені належними доказами.

Всі заперечення відповідача та свідків ґрунтуються лише на відсутності заборгованості зі сплати аліментів та перешкодах, які начебто чинила позивач ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми.

Проте, жодних доказів того, що відповідач навідувався до дітей, спілкувався з ними, цікавився їх життям та навчанням суду надано не було.

Позивач вважає перебування ОСОБА_2 на заробітках за кордоном добровільною відмовою батька від виховання дітей.

У судовому засіданні діти пояснили суду, що протягом довгого періоду батько з ними не проживає та не спілкується і вони не бажають бачити такого батька.

Однак, суд в оскарженому рішенні зазначив, що діти раніше спілкувалися з батьком по «скайпу», проте на даний час такої змоги немає.

Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки діти суду не говорили, що у них немає можливості спілкуватись з батьком, вони повідомили суд, що вони самі не мають бажання спілкуватись.

Довідками зі шкіл, де навчаються діти, підтверджено, що батько участі у вихованні дітей не бере, до школи не з`являється та не відвідує батьківських зборів.

Крім того, суд проігнорував висновок комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скарги заперечив та зазначив, що рішення суду не підлягає скасуванню.

Відповідач зазначає, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а його дії спрямовані на дотримання прав дітей.

Свідками у суді першої інстанції підтверджено те, що батько не тільки сплачує аліменти у розмірі більшому, ніж визначено судом, а й здійснював перерахунки в іноземній валюті на користь матері дітей, допомагав продуктами харчування, виготовляв документи для дітей за кордоном за довіреністю матері та купував дітям одяг.

ОСОБА_2 надав більшість коштів на лікування доньки ОСОБА_3 , возив аналізи доньки до м. Києва за власний рахунок.

До відзиву відповідач долучив фотознімки батька з донькою, бабусі з обома дітьми, з яких чітко видно, що відповідач проводить із дітьми час, проявляє любов до дітей.

Крім того, долучив до відзиву малюнок доньки ОСОБА_3 , який свідчить про її любов до батька.

Щодо твердження позивача про необхідність виїзду за кордон з дітьми, відповідач зазначає, що проти такого виїзду не заперечує, а мати дітей в свою чергу не зверталась до нього за таким дозволом.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та представника ОСОБА_2 , який проти доводів апеляційної скарги заперечив, представника служби у справах дітей, яка при винесенні рішення покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених з ОСОБА_1 доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони у справі не перебували у шлюбі і тривалий час проживають порізно. Діти залишились проживати із матір`ю.

З довідки Косівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 8018/12.6-26 від 14.06.2019 вбачається, що відділі на виконанні перебуває виконавчий лист №2/0912/184/12 від 21.03.2012 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Станом на 14.06.2019 аліментів нараховано в сумі 87 500 грн, а сплачено 217 294,76 грн (а.с. 58.)

В судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що протягом досить довгого періоду з батьком разом не проживають, та не спілкуються. Раніше спілкувалися із батьком по «скайпу» однак на даний час такої змоги немає.

До матеріалів справи долучено довідки Рогатинської гімназії ім. Володимира Великого № 42 від 06.05.2019 та Рогатинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 за № 56 від 06.05.2019, згідно з якими вихованням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займається мати , батько дітей у школу не приходить, батьківські збори не відвідує.

Рішенням комісії з питань захисту прав дітей Рогатинської РДА № 15 від 02.04.2019 вважається за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно положень ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Комісією з питань захисту прав дитини Рогатинської РДА № 15 від 02.04.2019 надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, такий висновок не розкриває у повному обсязі, в чому саме проявляється невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. У ньому не наведено підстав та доводів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Висновок органу опіки і піклування не містить даних про проведену роботу цим органом по врегулюванню даного конфлікту та по встановленню фактичних обставин ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Крім того, відповідно до частин 5 та 6 статті 19 СК України такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, про що також у суді апеляційної інстанції ствердила представник органу опіки і піклування Рогатинської райдержадміністрації.

Пунктом другим частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення цього пункту правової норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 459/1736/16-ц.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Суд першої інстанції встановив, що батько дітей постійно цікавився через своїх родичів, знайомих та цікавиться і в даний час, подальшою долею дітей, їх розвитком, здоров`ям , проявляє бажання своєї участі у вихованні дітей та спілкуванні із ними.

Позивач в свою чергу забороняла дітям спілкуватись із батьком. Вказаний факт стверджується рішенням комісії з питань захисту прав дітей Рогатинської РДА № 14 від 29.04.2013 року, яким вирішено вважати доцільною участь ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дочок та вирішено зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 у вихованні та утриманні дочок. Крім того, представник відповідача у суді ствердив, що у зв`язку з хворобою старшої доньки, батько намагається телефонними дзвінками не провокувати можливий конфлікт з позивачем, що може негативно впливати на психічний розвиток дітей.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з того, що невідвідування відповідачем навчальних закладів та батьківських зборів, не доводить у суді умисного систематичного нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дітей внаслідок його винної поведінки. Навпаки встановлено, що такі обставини виникли внаслідок необхідності перебування відповідача на роботі за кордоном за для забезпечення нормального матеріального становища своїх дітей.

Апеляційний суд зазначає про відсутність заборгованості батька за аліментними зобов`язаннями, що свідчить про необґрунтованість заявлених вимог про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей та про відсутність свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню цих дітей.

Доводи апелянта та його представника про необгрунтованість оскарженого рішення не знайшли свого ствердження у суді апеляційної інстанції та цим доводам районний суд дав належну правову оцінку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на відповідача, як на особу, що не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків, не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дітей. Дана обставина має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ і не стимулюватиме батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Апеляційний суд приходить до переконання, що рішення суду щодо відмови у позбавленні батьківських прав є правильним, обгрунтованим та таким, що постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не вбачається, тому його слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2019 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк