Дата документу 31.07.2019 Справа № 554/5921/19
Провадження № 2/554/2129/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Пласт» (36000, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 11) про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівнику сум при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому прохав суд

стягнути з відповідача ПрАТ «Пласт» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 117 508,72 грн., що утворилась станом на 02.07.2018 р. та середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум у розмірі 88 595,52 грн. за період затримки з 02.07.2018 р. по 01.07.2019 р. В обґрунтування позовних вимог вказував, що у період з 29.12.2000 р. по 02.07.2018 р. працював у ПрАТ «Пласт» на посаді моториста цементувального агрегату, з якої був звільнений у зв`язку з закінченням терміну трудового договору. При звільненні підприємство не виплатило належну йому заробітну плату та до цього часу не розрахувалося з ним, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.07.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання, надано відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Позивач ОСОБА_1 31.07.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «Пласт» у судове засідання 31.07.2019 р. не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов, а також інших заяв від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно з копією трудової книжки позивача, що наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що в період з 29.12.200 р. позивач працював на ПрАТ «Пласт», а 02.07.2018 р. звільнений з посади машиніста бульдозера у зв`язку з закінченням терміну строкового трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою № 227 від 19.07.2018 р. в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, існує заборгованість по заробітній платі у розмірі станом на 02.07.2018 р. у розмірі 117 508,72 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованою та доведеною вимогу позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі у зазначеному розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Середня заробітна плата позивача за останні два місяці складає 7 323,34 грн., кількість робочих (відпрацьованих) днів за останні два місяці складає 41 день, середньоденна заробітна плата складає 357,24 грн., згідно з наданої довідки ПрАТ «Пласт» довідки № 227 від 19.07.2018 р.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума середнього заробітку за весь час затримки за період затримки з 02.07.2018 р. по 01.07.2019 р. складає 55 595,52 грн., з розрахунку:

-248 робочих днів (р/д) (липень 2018 р. - 21 р/д; серпень 2018 р. - 22 р/д; вересень 2018 р. - 20 р/д; жовтень 2018 р. - 22 р/д; листопад 2018 р. - 22 р/д; грудень 2018 р. - 20 р/д; січень 2019 р. - 21 р/д; лютий 2019 р. - 20 р/д; березень 2019 р. - 20 р/д; квітень 2019 р. - 21 р/д; травень 2019 р. - 21 р/д; червень 2019 р. - 18 р/д).

-357,24 грн. - середньоденна заробітна плата.

(248 Р/Д Х 357,24 грн. = 88 595,52 грн.)

Таким чином, заявлена позивачем сума середнього заробітку за весь час затримки за період затримки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В даній цивільній справі правовідносини між позивачем та відповідачем розглядаються в площині працівник роботодавець, які стосуються гарантій на оплату праці працівника. При цьому, роботодавець не може в межах цих правовідносин обмежувати право працівника на отримання заробітної плати через наявність невиконаних зобов`язань роботодавця перед третіми особами та у зв`язку з цим доводити відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст.117 КЗпП України.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. ст.117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 p. у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 p. у справі № 6-159цс13.

Вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст. 117 КЗпП України (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13).

Відповідач, як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 061,04 грн. (1 відсоток ціни позову).

Керуючись ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Пласт» (36000, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 11) про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівнику сум при звільненні - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (Код , МФО 331489, юридична адреса: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Леніна, 48) на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі станом на 02.07.2018 р. у розмірі 117 508,72 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (Код , МФО 331489, юридична адреса: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Леніна, 48) на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.07.2018 р. по 01.07.2019 р. у розмірі 88 595,52 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» судовий збір на користь держави у сумі 2 061,04 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко