ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

М. Харків

справа № 645/836/17

провадження № 22-ц/818/668/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач - ТОВ «Кредекс Фінанс»,

відповідачі - ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Немишлянського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Немишлянського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, постановлене 01 жовтня 2018 року, у складі судді Сілантьєвої Е.Є, в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення, а саме житлового будинку з господарчими будівлями, які знаходяться у АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № Ф2084/12-06 від 21.12.2006 року, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О., зареєстрований в реєстрі за № 2438, на підставі якого у іпотеку передано нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

12.04.2011 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «Кредобанк», (яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк») укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, на підставі якого відбулась заміна кредитора у зобов'язанні, що виникло з вказаних договорів. На підставі вказаного договору до ТОВ «КредексФінанс» перейшли усі права та обов'язки на умовах, на яких вони існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість. Після набуття позивачем права власності на предмет іпотеки: номер запису про право власності: 16826454, дата реєстрації: 07.10.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідач продовжує протиправно використовувати житловий будинок для проживання, зазначений факт підтверджується договором іпотеки, Кредитним договором, у якому відповідач власноручно зазначив місце проживання, отриманням за місцем своєї реєстрації кореспонденції, в тому числі направленої вимоги про добровільне звільнення житлового будинку. З урахуванням викладеного позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності та право володіння, а також завершити розпочату процедуру звернення стягнення на житловий будинок.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТОВ «Вердікт Капітал» вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що ТОВ «Кредекс Фінанс» є правонаступником прав та обов'язків якого ТОВ «Вердикт Капітал» згідно протоколу № 01/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс». Вказує на те, що відповідач, після набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарчими будівлями, протиправно, без законних на те підстав використовує спірний будинок у своїх цілях та чинить перешкоди позивачу у фактичному доступі до житлового будинку, можливо здійснити висновок про те, що всупереч ст. 316 ЦК України зазначені обставини є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та володіння за своєю волею, незалежно від волі інших осіб житловим будинком з господарчими будівлями та підлягають захисту у судовому порядку, а позовні вимоги товариства повинні бути задоволені судом у повному обсязі.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Вердікт Капітал» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» укладено кредитний договір № Ф2084/12-06 про надання їй кредиту в розмірі 29600,00 доларів США на строк до 01 грудня 2011 року на поточні потреби.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та банком укладено договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,0 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15 жовтня 2004 року за реєстровим № 4016.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором, а 12 квітня 2011 року - договір відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. проведено державну реєстрацію права власності спірної квартири.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 квартиру було придбано не за рахунок позичених коштів, а тому відсутні підстави для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК Українитаст.1 Закону «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, частини першої ст. 33 Закону «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя цієї статті регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, придбане ними за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Отже, за змістом вказаних вище положень закону особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та яке було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, надається інше постійне житло.

При виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. При цьому спосіб реалізації майна у зв'язку із зверненням на нього стягнення не має значення.

Встановивши, що передану в іпотеку квартиру було придбано ОСОБА_2 не за рахунок отриманих від ВАТ «Кредобанк» у позику коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність встановлених законом підстав для виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, постановлене 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна