Справа № 505/290/18
Провадження № 2/505/240/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року Котовський міськрайонний суд одеської області у складі:

головуючої судді Павловської Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевчук С.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні квартирою,-,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 07.02.2018 року в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування житлову кімнату, площею 11,6 кв.м., відповідачу виділити в користування житлову кімнату, площею 16,3 кв.м., коридор, кухню, ванну залишити у спільному користуванні та зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні належною на праві спільної часткової приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві спільної часткової приватної власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу 05.10.2005 року, інша Ѕ частина спірної квартири після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належить на праві спільної часткової власності відповідачці як спадщина, однак вона не отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ..

На даний час спірною квартирою користується відповідачка, яка перешкоджає йому в доступі в квартиру. Таким чином, позивач, як особа, яка має право володіння та користування квартирою, вимушений та має право визначити порядок користування жилим приміщенням, та усунути перешкоди у користуванні квартирою.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року по вказаній справі відкрито провадження та прзначено підготовче судове засідання на 05.06.2018 року.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року підготовче судове засідання по справі відкладено.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 не з"явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточненні вимоги підтримав у повному обсязі наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчить її підпис в розписціп про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомила.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2005 року зареєстрований в реєстрі за №3211, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , яка діяла від імені свого малолітнього сина ОСОБА_1 купили, в рівних частинах двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74929776, за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрована 1/2 частина квартири по АДРЕСА_2 .

Відповіддю Подільського МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області №82/61-27 від 11.01.2018 року повідомлено про наявність актового запису №374 від 22.08.2012 року складеного відділом державної реєстрації актів цивльного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачці, як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 належить інша 1/2 частина спірної квартири, однак вона не отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

З позовних вимог вбачається, що відповідачка на даний час користується спірною квартирою та перешкоджає позивачу в доступі в квартиру, між позивачем та відповідачкою існує конфлікт щодо користування спірною квартирою.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно положень статей 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до вимог частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За правилами ст. 358 ч. 3 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України.

У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Отже, за змістом статей 319, 358 ЦК України встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, що такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки (пункт 33 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Таким чином, виходячи з того, що сторони по справі є власниками квартири у рівних частках і ця обставина ніким не оспорюється, то позивач як співвласник квартири, має право користуватися належною йому частиною квартири.

Згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2005 року загальна площа квартири складає 49,4 кв.м., у тому числі житлова - 27,9 кв.м., в цілому складається з двох жилих кімнат. Позивач та відповідачка по справі зареєстровані у спірній квартирі.

Отже, з огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити уточнені вимоги ОСОБА_1 та визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши позивачу в користування кімнату у розмірі 11,6 кв.м., відповідачці - кімнату у розмірі 16,3 кв.м.; коридор, кухню, туалет, ванну залишити у загальному користуванні та зобов`язати відповідача не перешкоджати позивачу у користуванні спірною квартирою.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч.2 ст. 382 ЦК України).

Отже, суд вважає можливим визначити порядок користування іншими загальними приміщеннями, які згідно законодавства є місцями загального користування з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 319, 321, 355, 356, 358, 360, 386 ЦК України, ст.ст. 10-13, 30, 43, 49, 64, 76-81, 82, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-65, 268, 353-354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4 кв.м, виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату у розмірі 11,6 кв.м., а ОСОБА_2 в користування кімнату у розмірі 16,3 кв.м.; коридор, кухню, туалет, ванну залишити у загальному користуванні.

Зобов"язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 03.12.2019 року.