Справа № 645/7206/18
Провадження № 2/645/618/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Шарка О.П

секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 30 жовтня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, актовий запис №1319, свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1, визначити місце проживання їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю та стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 30 жовтня 1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Московським відділом РАЦС зроблено відповідний актовий запис №1319, від цього шлюбу мають дорослого сина та неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вже майже три роки між нею та чоловіком було припинено будь - які сімейні та шлюбні відносини, які б ґрунтувалися на почуттях взаємної любові, дружби та поваги. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок - до фактичного припинення шлюбних стосунків між нею та відповідачем. З травня 2017 року вони взагалі припинили будь - яке спілкування з відповідачем, з цього ж періоду не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе, оскільки між ними втрачене почуття любові та поваги, фактично сім'я припинила своє існування. Відповідач припинив утримання дитини, який постійно необхідно нормальне харчування, придбання одягу, лікування, витрати на навчання, оздоровлення та всебічний розвиток дитини, дитина знаходиться на її утримання.

У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, виключивши з їх числа позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, в іншій частині позонів вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, надала суду пояснення , аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засідання відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, однак, заперечував проти стягнення аліментів, оскільки він у добровільному порядку надає допомогу на утримання дитини, вони з позивачем живуть в одній квартирі, пов'язані спільним побутом, він бере участь у всіх фінансових затратах, купує всі необхідні печі для дитини, окрім того, у позивача є банківська карта, на яку він у добровільному порядку перераховує кошти на утримання дитини.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що обставини, зазначені відповідачем відповідають дійсності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню, а позовні вимоги про стягнення аліментів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, актовий запис №1319, (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Шлюбні стосунки подружжям припинились з вересня 2017 року, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Так судом встановлено, що відповідач, як батько приймає участь у вихованні та утриманні своєї дитини, купує одяг, продукти харчування, його донька проживає разом з ним. Вказана обставина позивачем не оспорюється.

Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що за спільною домовленістю з позивачем було відкрито рахунок в банку для зарахування відповідних коштів на утримання дитини, цей факт позивачем не заперечується. Відповідач здійснює грошові виплати за домовленістю з позивачем на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову про стягнення аліментів.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 84, 110, 111, 112, 114, 180 - 183 СК України Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ,280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30 жовтня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, актовий запис №1319.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. сплачений за подання позовної заяви.

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2019 року.

Головуючий суддя: