Єдиний унікальний номер 236/930/19 Номер провадження 22-ц/804/2027/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача адвоката Демченко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 236/930/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькі електромережі» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 травня 2019 року (суддя першої інстанції Саржевська І.В.), -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Акціонерного Товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі»), яке є правонаступником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 березня 2013 року з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на його користь стягнуто втрачений заробіток внаслідок каліцтва за період з 01 жовтня 2009 року по 31 грудня 2012 року в сумі 103 058 грн. 30 коп., в рахунок компенсації моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп., а також визначено щомісячно стягувати заробіток (дохід), втрачений внаслідок каліцтва, починаючи з 01 січня 2013 року та довічно, в розмірі 60 відсотків від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2013 року зазначене рішення було змінено в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнення щомісячних виплат втраченого заробітку - на користь позивача з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» стягнуто грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у розмірі 97 450 грн. 00 коп., а також визначено стягувати з відповідача на користь позивача щомісячно заробіток (дохід), втрачений внаслідок каліцтва, починаючи з 01 січня 2013 року та довічно, в розмірі 3 441 грн. 00 коп., розрахувавши суму таким чином: 1147,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2013) х 5 х 60%. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згодом найменування відповідача було змінено та згідно зі Статутом АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» є правонаступником майна, прав та обов`язків ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Враховуючи те, що з дати встановлення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, розмір мінімальної заробітної плати неодноразово зростав, позивач вважає, що присуджена до щомісячної виплати сума, яку виплачує відповідач на його користь, підлягає відповідному збільшенню.

У позові просить збільшити розмір щомісячного відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок каліцтва, визначеного рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 березня 2013 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2013 року, та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок каліцтва, за період з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2019 року у розмірі 202 539 грн. 00 коп.

23 травня 2019 року рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ОСОБА_1 193 908 грн. 00 коп. втраченого заробітку внаслідок каліцтва за період з березня 2016 року по березень 2019 року. Визначено стягувати з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ОСОБА_1 12 519 грн. 00 коп. втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Частково не погодившись із судовим рішенням, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, відповідач АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 травня 2019 року у частині задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва за період з березня 2016 року по березень 2019 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову за період з 01 грудня 2013 року по 01 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення порушує конституційну засаду обов`язковості судового рішення. У своєму рішенні від 23 квітня 2013 року суд встановив відповідачу обов`язок щодо сплати позивачу фіксованого розміру відшкодування шкоди та зазначив, що зміна розміру виплати можлива тільки внаслідок заяви потерпілого. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2013 року ніхто не оскаржував і на підставі нього у відповідача виник обов`язок по сплаті відшкодування у фіксованому розмірі.

Прийняттям оскаржуваного рішення судом порушено норму ст. 1208 ЦК України про збільшення розміру відшкодування, завданого каліцтвом тільки за заявою потерпілого і на підставі рішення суду, чим порушений принцип правової визначеності. Крім того, зазначає, що суд порушив норму ч. 4 ст. 273 ЦПК України та наголошує, що право на отримання платежів у збільшеному розмірі повинно виникати з моменту винесення нового судового рішення, оскільки судове рішення винесене щодо учасників певної справи на підставі існуючих положень викликає відповідні очікування щодо практики прийняття рішень в аналогічних ситуаціях та у майбутньому. Зміна підходу до розв`язання певних питань поворотним судовим рішенням унеможливлює передбачення результату правозастосування, а тому ставить під загрозу принцип правової визначеності національних судів, які не мають ставитися під сумнів.

Також, посилаючись на порушення судом принципу обґрунтованості судового рішення звертає увагу, що суд послався на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, яка є практично та морально застаріла.

Рішення суду в апеляційному порядку позивачем не оскаржено.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача позивачем ОСОБА_1 на час розгляду справи не наданий.

Частиною 3 ст. 360 ЦПК України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та представник відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судові повістки - повідомлення про розгляд справи 21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 та відповідач АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» отримали 03 серпня 2019 року та 06 серпня 2019 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 145, 146).

Представник відповідача апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 21 серпня 2019 року не повідомив і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Демченко К.А., яка проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати протягом 2013-2018 років. Оскільки розмір завданої шкоди з грудня 2013 року по березень 2019 року не змінювався, позовні вимоги про стягнення втраченого заробітку також підлягають задоволенню. Посилаючись на роз`яснення, викладені у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суд задовольнив позовні вимоги в цій частині за три роки, що передують зверненню до суду, а саме з березня 2016 року. Крім того, виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати до зміни ступеню працездатності, суд дійшов висновку, що з 01 березня 2019 року на користь позивача підлягає стягненню з відповідача відшкодування втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва, в розмірі 12 519,00 грн. щомісячно.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 березня 2013 року з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" на користь ОСОБА_1 стягнуто заробіток (дохід) втрачений внаслідок каліцтва за період з 01 жовтня 2009 по 31 грудня 2012 року у розмірі 103 058 грн. 30 коп., в рахунок компенсації моральної шкоди стягнуто 100 000 грн. 00 коп., а також заробіток (дохід) втрачений внаслідок каліцтва щомісячно, починаючи з 01 січня 2013 року та довічно, в розмірі 60 відсотків від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 9-22).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2013 вище вказане рішення Краснолиманського міського суду Донецької області було змінено в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнення щомісячних виплат втраченого заробітку з 01 січня 2013 року, а саме з ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на користь ОСОБА_1 стягнуто грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в розмірі 97 450 грн. 00 коп. та заробіток (дохід), втрачений внаслідок каліцтва щомісячно, починаючи з 01 січня 2013 року у розмірі 3 441,00 грн. (а.с. 23-30). При цьому сума заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва, яка за рішенням суду становить 3 441,00 грн., розрахована з урахуванням мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення, а саме 1 147 грн. 00 коп. ((мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2013 ) х 5 х 60%).

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 березня 2013 року набрало законної сили 23 квітня 2013 року. 13 травня 2013 року Краснолиманським міським судом Донецької області ОСОБА_1 був виданий виконавчий лист (а.с. 31).

21 травня 2013 року постановою державного виконавця Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 38044266 з примусового виконання виконавчого листа № 0530/3435/12 щодо стягнення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва, щомісячно у розмірі 3 441 грн. 00 коп., виданого 13 травня 2013 року Краснолиманським міським судом Донецької області (а.с. 32).

Згідно виписки по картковому рахунку філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (ТВБВ № 10004/0149) від 01 березня 2019 року за № 925 за період з 01 травня 2016 по 01 березня 2019 березня на рахунок ОСОБА_1 щомісячно надходили виплати в розмірі 3 441 грн. 00 коп. від ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" (а.с. 33-38).

Перерахунок виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати не здійснювався, що відповідачем не спростовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Виходячи з аналізу наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити, у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, а саме: чи у зв`язку зі збільшенням вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, У разі заявлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з`ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно з займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, суди повинні зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2013 року у справі № 050/3435/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином визначено, що розмір відшкодування позивачу ОСОБА_1 встановлено виходячи з мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2013 року становила 1147 грн. (а.с. 30).

Аналіз норми ч. 2 ст. 1208 ЦК України дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є тривалим у часі процесом.

Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, виходив із того, що ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06 грудня 2012р. № 5515-VI у 2013 році визначена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 № 719-VII у 2014 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала 1218 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 № 80-VIII у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25 грудня 2015 № 928-VIII у 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 № 1801-VIII у 2017 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала з 1 січня - 3200 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07 грудня 2017 № 2246-VIII у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала з 1 січня - 3723 гривні.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 № 2629-VIII у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає з 1 січня - 4173 гривні.

Тому, врахувавши зазначені норми права, збільшення розміру мінімальної заробітної плати протягом 2013-2018 років, суд дійшов до обґрунтованого висновку про збільшення розміру відшкодування шкоди ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України та стягнув з відповідача на користь позивача 193 908 грн. 00 коп. втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва за період з березня 2016 року по березень 2019 року та по 12 519 грн. 00 коп. втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва щомісячно починаючи з 01 березня 2019 року.

При цьому, стягуючи відшкодування шкоди втраченого заробітку (доходу) за період з березня 2013 року по березень 2019 року, тобто за три роки, що передують зверненню до суду, суд правомірно послався на положення п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 2001 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Довід апеляційної скарги відповідача про те, що вказані роз`яснення є практично та морально застрілі, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки на час розгляду справи вказана постанова є чинною.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині стягнення відшкодування шкоди за період з березня 2016 року по березень 2019 року не підлягають задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогам діючого законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо розміру відшкодування втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва за період з березня 2016 року по березень 2019 року та розміру щомісячного відшкодування рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 травня 2019 року не оскаржується і в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об`ємі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 21 серпня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований