Провадження № 2/344/1822/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу між подружжям, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві зазначила, що 27.10.2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис№2088. У шлюбі народилась одна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього півтора року з відповідачем було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини. Відповідач залишив місце їхнього спільного проживання ще до народження дитини, та з того часу по даний час не цікавився ні розвитком ні здоров`ям дитини. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Тому просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею та стягувати аліменти з відповідача в розмірі у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до поданого відзиву, відповідач позов визнав частково, погодившись щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання з позивачем. Щодо стягнення з нього аліментів зазначив, що сумнівається в тому, що він є батьком дитини та просив про проведення молекулярно-генетичної експертизи аналізу ДНК. У випадку, якщо буде встановлено факт, що він є батьком дитини то погоджується платити аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ніде не працює та має другу групу інвалідності. Позивач не обґрунтувала з чого вона виходить просячи стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представником подано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 27.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис № 2088 (а.с. 6).

В шлюбі народилась дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

На даний час дитина проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із копії картки реєстрації особи (а.с.10).

Згідно висновку експерта №103-122-2019 від 27.06.2019 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 доведено (а.с.83-86).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність інформації про доходи сторін, потреби дітей щодо належного утримання.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Враховуючи що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1200 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час постановлення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дити в даній справі, а відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 29 жовтня 2018 року.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Тому з відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ЗУ «Про судовий збір» , оскільки він є інвалідом 2 групи.

На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу між подружжям, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис № 2088 - розірвати.

Малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1200 (дві тисячі) гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 29 жовтня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шамотайло О.В.