КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9052/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня2019року місто Київ

справа № 366/2367/13

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука О.П.,у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспортбудінвест», третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Іванківрибсільгосп» про стягнення заборгованості по орендній платі, неустойки та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позовупросив:

визнати за ним право власності на цілісний майновий комплекс з переробки товарної риби та продуктів тваринництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , до якого входять:

1) нежилі приміщення, будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 :

коптильний завод (коптильний цех) (літера «А») загальною площею 1129, 69 кв.м;

адмінбудинок (літера «А») загальною площею 353,2 кв.м;

будинок КПП (літера «Б») загальною площею 251,2 кв.м;

нежиле приміщення (літера «В») загальною площею 680,4 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Г») загальною площею 707,1 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Д») загальною площею 509,1 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Е») загальною площею 678,0 кв.м;

вбиральня (літера «Ж»);

нежиле приміщення (літера «З») загальною площею 179,6 кв.м;

нежиле приміщення (літера «І») загальною площею 259,3 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Л») загальною площею 301,1 кв.м;

нежиле приміщення (літера «М») загальною площею 760,8 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Н») загальною площею 8,4 кв.м;

нежиле приміщення (літера «О») загальною площею 10,3 кв.м;

нежиле приміщення (літера «П») загальною площею 17,7 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Р») загальною площею 437,6 кв.м;

нежиле приміщення (літера «С») загальною площею 135,6 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Т») загальною площею 73,7 кв.м;

нежиле приміщення (літера «У») загальною площею 26,7 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Ф») загальною площею 8,2 кв.м;

нежиле приміщення (літера «X») загальною площею 4,0 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Ч») загальною площею 6,0 кв.м;

ногріб (літера «Ш»);

навіс (літера «Я»);

нгорожа (М-8);

водонапірна башта (І);

водонапірна башта (II);

естакада (III);

вимощення (IV);

водопровід (V);

каналізація (VI);

газопровід (VIІ);

2) Нежилі приміщення, будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 :

нежиле приміщення (літера «А») загальною площею 894,2 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Б») загальною площею 59,5 кв.м;

нежиле приміщення (літера «В») загальною площею 888,5 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Г») загальною площею 456,4 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Д») загальною площею 18,6 кв.м;

нежиле приміщення (літера «Е») загальною площею 10,3 кв.м;

вбиральня (літера «Ж»);

напірна башта (І);

силосна яма (II);

зобов`язати ТОВ «Укрспортбудінвест» звільнити цілісний майновий комплекс з переробки товарної риби та продуктів тваринництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і повернути його ОСОБА_2 ;

стягнути з ТОВ «Укрспортбудінвест» на користь ОСОБА_2 61328,76 грн., яка складається з:

заборгованості по виплаті орендної плати в сумі 60000 грн.;

неустойки у вигляді пені в розмірі 1328,76 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що 26 грудня 2011 року між ним та ТОВ «Укрспортбудінвест» було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, відповідно до п.п.1.1. якого він виступає орендодавцем та зобов`язується передати у строкове, оплатне користування цілісний майновий комплекс з переробки товарної риби та продуктів тваринництва, розташований за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а відповідач виступає орендарем, зобов'язується прийняти зазначений цілісний майновий комплекс та сплачувати орендні платежі за користування ним.

Вказував, що цілісний майновий комплекс належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2019 року, укладеного з ВАТ «Іванківрибсільгосп».

Зазначав, що протягом строку оренди відповідач справно виплачував орендні платежі та користувався цілісним майновим комплексом, але з квітня 2013 року відповідач перестав виплачувати орендні платежі, що підтверджується тим, що акти приймання оплати по договору не були підписані, на момент подачі позову, заборгованість відповідача перед позивачем становила 60000 грн.

Посилався на те, що 21 липня 2013 року він направив відповідачеві повідомлення про розірвання договору оренди в порядку ч.2 ст.782 ЦК України, яким окрім іншого, вимагав у триденний строк звільнити об`єкт оренди, повернувши його за актом приймання-передачі та погасити існуючу заборгованість.

Вказував, що листом № 24/07-13 від 24 липня 2013 року відповідач відмовився задовольнити вимоги позивача в зв`язку з тим, що останній не є власником майна.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі і споруди:

Коптильний завод (коптильний цех) (літера «А»), загальною площею 1129,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Адмінбудинок (літера «А»), загальною площею 353,2кв.м, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 251,2кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «В » ), загальною площею 680,4 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Г » ), загальною площею 707,1 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Д »), загальною площею 509,1 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «Е»), загальною площею 678,0 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вбиральн ю (літера « Ж »), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера «З»), загальною площею 179,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « І» ), загальною площею 259,3 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Л» ), загальною площею 301, 1 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «М») , загальною площею 760,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Н » ), загальною площею 8,4 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « О » ), загальною площею 10,3 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « П» ), загальною площею 17,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «Р » ), загальною площею 437,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « С »), загальною площею 135,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «Т»), загальною площею 73,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « У »), загальною площею 26,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Ф» ), загальною площею 8,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « X »), загальною площею 4,0 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера « Ч» ), загальною площею 6,0 кв.м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_1. Погріб (літера « Ш » ) , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Навіс (літера «Я»), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Огорожу ( М -8), розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Водонапірн у башт у ( І ), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Водонапірну башту ( ІІ ), розташовану за адресою:

АДРЕСА_1. Естакад у (ІІІ), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимощення (IV),розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 . Водопровід ( V) ,розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Каналізацію (VI), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Газопровід ( VII) ,розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежиле приміщення (літера «А»), загальною площею 894,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера «Б»), загальною площею 59,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера «В»), загальною площею 888,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера « Г »), загальною площею 456,4 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера «Д»), загальною площею 18,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежиле приміщення (літера «Е»), загальною площею 10,3 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Вбиральн ю (літера « Ж »), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Напірну башту ( І ), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Силосну яму (ІІ), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ТОВ «Укрспортбудінвест» звільнити об`єкти нерухомого майна - нежитлові і споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та повернути їх ОСОБА_2 .

Стягнуто з ТОВ «Укрспортбудінвест» на користь ОСОБА_2 61328,76 грн., а саме:

заборгованість по виплаті орендної плати в сумі 60000,00 грн.;

неустойку у вигляді пені в розмірі 1328,76 грн.

Судові витрати покладено на відповідача.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ухвалою Господарського суду Київської області від 01 липня 2013 року його було визнано ініціюючим кредитором із безспірними грошовими вимогами та введено процедуру розпорядження майном ВАТ «Іванківрибсільгосп», а також призначено арбітражного керуючого Тарасенка Т.П. розпорядником майна ВАТ «Іванківрибсільгосп».

Зазначав, що зважаючи на факт його статусу ініціюючого кредитора ВАТ «Іванківрибсільгосп» та значний обсяг грошових вимог до боржника «Іванківрибсільгосп» - понад 1 (один) мільйон грн., оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки як ініціюючого кредитора по справі ВАТ «Іванківрибсільгосп», при цьому не залучивши його до розгляду зазначеної справи, оскільки за даним рішенням був відчужений великий обсяг майна ВАТ «Іванківрибсільгосп», за рахунок якого могло бути здійснено задоволення його кредиторських вимог.

Вказував, що договір укладений 29 січня 2009 року не був посвідчений нотаріально та належним чином не зареєстровано право власності.

Посилався на те, що з оскаржуваного рішення неможливо встановити жодних мотивів суду під час прийняття рішення про об`єктивну неможливість здійснення ОСОБА_3 нотаріального посвідчення договору від 29 січня 2009 року купівлі-продажу майна ВАТ «Іванківрибсільгосп» та подальшу державну реєстрацію прав на майно.

Зазначав, що суд першої інстанції не вивчив усіх обставин справи, відповідно, не обгрунтував в чому саме полягає об`єктивна неможливість або безповоротне ухилення позивача та третьої особи від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину згідно з ст.220 ЦК України.

Вважає, що договір від 29 січня 2009 року має ознаки підроблення, вчиненого з метою штучного фіктивного відчуження майна боржника в процедурі банкрутства в 2013 році.

Зазначав, що судом не досліджено фактів порушення позивачем ОСОБА_2 (покупець) та третьою особою ВАТ «Іванківрибсільгосп» (продавець) порядку відчуження державного майна та не залучення до судового розгляду засновника ВАТ «Іванківрибсільгосп» - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області.

Посилався на те, що продаж частини майнового комплексу, безперечно, вплинув на діяльність ВАТ «Іванківрибсільгосп», що унеможливило в подальшому виконання підприємством своїх функцій в повному обсязі.

Вказував, що нерухоме майно ВАТ «Іванківрибсільгосп», що стало предметом договору від 29 січня 2009 року не є цілісним майновим комплексом, а є просто частиною нерухомого майна, що належить до майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп», а віднесення вказаного нерухомого майна до категорії цілісного майнового комплексу було зроблено штучно з метою ухилення від виконанння норм, передбачених Порядком для продажу нерухомого майна, що перебуває у власності держави.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

ОСОБА_1 та його представники в судове засідання, призначене на 24 грудня 2019 року не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Позивач ОСОБА_2 , відповідач ТОВ «Укрспортбудінвест» та третя особа ВАТ «Іванківрибсільгосп» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2009 року між ВАТ «Іванківрибсільгосп» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.1.1 даного договору продавець передає у власність покупцю належний йому цілісний майновий комплекс з переробки товарної риби та продуктів тваринництва згідно додатку №1 до даного договору, а покупець приймає та зобов`язується сплатити за ЦМК на умовах цього договору плату.

При цьому, як вбачається з копії вищевказаного договору, яка міститься у матеріалах справи, договір не був посвідчений нотаріально та не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Укрспортбудінвест»було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати у строкове, оплатне користування цілісний майновий комплекс з переробки товарної риби та продуктів тваринництва, визначений у додатку №1 до договору, а орендар зобов`язується прийняти ЦМК та сплачувати орендні платежі за користування ЦМК, відповідно до Розділу 5 цього договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк оренди складає тридцять п`ять календарних місяців, які обчислюються з дати підписання сторонами акту приймання-передачі ЦМК.

Згідно з п.п.5.1, 5.2 договору орендний платіж - це щомісячний платіж, який сплачується орендарем орендодавцю за користування ЦМК в період дії цього договору не пізніше, ніж до 20 числа кожного місяця. Факт оплати підтверджується актом прийняття оплати.

Сума орендного платежу складає за перші два місяці 20000 грн., а за кожен наступний місяць оренди - 15000 грн.

Як зазначав позивач з квітня 2013 року відповідач припинив виплачувати орендні платежі, що підтверджується тим, що не були підписані акт приймання оплати по договору.

21 липня 2013 року позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору оренди у порядку ст.782 ЦК України, яким окрім іншого, вимагав у триденний строк звільнити об`єкт оренди, повернувши його за актом приймання-передачі та погасити існуючу заборгованість у розмірі 60000 грн.

Листом вих. №24/07-13 від 24 липня 2013 року ТОВ «Укрспортбудінвест» повідомило позивача про те, що вони не вбачають можливим погасити заборгованість, а також звільнити об`єкт оренди в зв`язку із тим, що їм стало відомо про те, що право власності за ОСОБА_2 на об`єкти нерухомості не зареєстроване у встановленому порядку, таким чином позивач, не будучи власником даного об`єкту, не має права передавати його в оренду, отже і стягувати орендні платежі, отже вони не вважаютьсебе зобов`язаними сплачувати такі платежі. Також повідомляли, що вони вбачають за можливе повернути об`єкт оренди виключно законному власнику, право власності якого на цілісний майновий комплекс зареєстроване у встановленому порядку.

Заперечуючи проти позову, ТОВ «Укрспортбудінвест» вказував на те, що при підписанні договору оренди позивач не надав свідоцтва про право власності на ЦМК, а договір купівлі-продажу, на який він посилався не був посвідчений нотаріально. Зазначав, що договір купівлі-продажу ЦМК від 29 січня 2009 року не створює для ТОВ «Укрспортбудінвест» обов`язків по виплаті орендної плати, оскільки позивач не є власником ЦМК, а, отже, не має права ним розпоряджатися.

ВАТ «Іванківрибсільгосп» у своїх письмових поясненнях, які були надані до суду першої інстанції вказувало на те, що воно як продавець за вищевказаним договором купівлі-продажу виконало всі зобов`язання, покладені на нього зазначеним договором та чинним законодавством, разом із ним не має до позивача жодних претензій. Зазначало, що нотаріальне посвідчення даного договору та державна реєстрація права власності мала б бути здійснена самостійно позивачем та на його власний розсуд. Причини не здійснення цього йому невідомі.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на об`єкти нерухомості, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, того, що ВАТ «Іванківрибсільгосп» ухилилося від нотаріального посвідчення договору у розумінні ст.220 ЦК України та того, що між позивачем та ВАТ «Іванківрибсільгосп» досягнуто домовленості про істотні умови договору, повного та належного його виконання, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп» від 29 січня 2009 року дійсним на підставі ст.220 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 203 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Положеннями частиною 1 статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 2 статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Правовий, змістовий та логічний аналіз ст.220 ЦК України дає підстави стверджувати, що загальною умовою виникнення права на визнання договору дійсним є його нікчемність. Іншими умовами, за яких договір може бути визнаний дійсним, є: 1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; 2) така домовленість підтверджується письмовими доказами; 3) відбулося повне або часткове виконання договору; 4) одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Крім того, відповідно до ст.ст.328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2009 року між ВАТ «Іванківрибсільгосп» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у простій письмовій формі.

До матеріалів позовної заяви, позивачем було долучено лише копію договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп», додаток №1 до договору та акт приймання-передачі за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп» від 29 січня 2009 року.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження факту безповоротного ухилення ВАТ «Іванківрибсільгосп» від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував те, що договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації та те, що позивач належних доказів на підтвердження ухилення ВАТ «Іванківрибсільгосп» від нотаріального посвідчення договору суду не надав, а тому спірний договір не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ст.3 ЦПК України у редакції 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України у редакції 2004 року суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст.30 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за захистом свого порушеного права звернувся до суду із позовом, у якому відповідачем зазначив: ТОВ «Укрспортбудінвест».

Подаючи заяву про зміну предмету позову, позивач також відповідачем вказує лише ТОВ «Укрспортбудінвест».

Разом з тим, договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп» від 29 січня 2009 року був укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Іванківрибсільгосп».

Проте позивач не звертався до суду з клопотанням про залучення до участі у справі як співвідповідача ВАТ «Іванківрибсільгосп».

Зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення про визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомості за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Іванківрибсільгосп» від 29 січня 2009 року.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спірні об`єкти нерухомості.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Укрспортбудінвест» заборгованості по виплаті орендної плати в сумі 60000 грн. та неустойки у вигляді пені в розмірі 1328,76 грн. є похідними від вимог про визнання права власності на об`єкти нерухомості, вони також задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення Іванківського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року, обґрунтовував її тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 01 липня 2013 року у справі №Б8/129-11 за його заявою про банкрутство ВАТ «Іванківрибсільгосп» визнано безспірним його грошові вимоги у розмірі 1077778,00 грн., введено процедуру розпорядження майном ВАТ «Іванківрибсільгосп» та призначено арбітражного керуючого Тарасенка Т.П.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надавналежним чином завірену копію ухвали Господарського суду Київської області від 01 липня 2013 року у справі №Б8/129-11.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, 09 вересня 2011 року до господарського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із заявою від 29 липня 2011 року б/№ про порушення справи про банкрутство боржника - ВАТ «Іванківрибсільгосп».

В ухвалі зазначено, що на момент звернення кредитора до суду, кредитором заявлено вимоги до боржника на загальну суму 1767426 грн. Вказані вимоги кредитора до боржника ґрунтуються на договорах позики від 19 лютого 2008 року, який зареєстрований в реєстрі за №1236 на суму 635000 грн. із терміном повернення вказаних коштів до 22 лютого 2008 року та від 01 березня 2008 року, який зареєстрований в реєстрі за №1581 на суму 1000000 грн. із терміном повернення вказаних коштів до 01 червня 2008 року.

26 грудня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. вчинено виконавчий напис №7104 щодо стягнення з боржника на користь кредитора 635000 грн. основного боргу; 31750 грн. відсотків, нарахованих від суми договору; 16002 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми боргу; 6896 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

26 грудня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. вчинено виконавчий напис №7105 щодо стягнення з боржника на користь кредитора 1000000 грн. основного боргу; 50000 грн. відсотків, нарахованих від суми договору; 17000 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми боргу; 10778 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

В ухвалі Господарського суду Київської області також було вказано, що заочними рішеннями Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2012 року у справах №2-389/12-1012 та №2-433/12-1012 частково задоволено позовні вимоги ВАТ «Іванківрибсільгосп» та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 грудня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №7105, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. на договорі позики від 01 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Іванківрибсільгосп», посвідченому державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. та зареєстрованому в реєстрі за №1581 про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 1077778,00 грн. з моменту його вчинення; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 грудня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №7104, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. на договорі позики від 19 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Іванківрибсільгосп», посвідченому державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. та зареєстрованому в реєстрі за №1236 про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 689648 грн. з моменту його вчинення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2013 року у справі №2-389/12-1012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення; відмовлено ВАТ «Іванківрибсільгосп» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спір у даній справі порушує права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові будівлі і споруди по АДРЕСА_1 , які належали ВАТ «Іванківрибсільгосп» унеможливлюють включення вказаних будівель і споруд до складу ліквідаційної маси та задоволення вимог ініціюючого кредитора ВАТ «Іванківрибсільгосп» - ОСОБА_1 .

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України та ухвалення нового рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5333,55 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспортбудінвест», третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Іванківрибсільгосп» про стягнення заборгованості по орендній платі, неустойки та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина Республіки Грузія, номер 08 НОМЕР_1 , виданий 02 грудня 2008 року Посольством Грузії в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_23 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 5333 грн. 55 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: