печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

15 липня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Редакції журналу Верховної Ради України «Віче», Верховної Ради України, Управління справами Верховної Ради України, Державної казначейської служби України, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь не доплачену заробітну плату за період з квітня 2016 року по 01 лютого 2017 року в сумі 125 611,12 грн., середній заробіток за час затримки у розмірі 121 396,08 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 2015, 2016 роки в сумі 24 638,91 грн., вихідну допомогу у розмірі 46 690,80 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 15 563,60 грн.

Будучи належним чином повідомленим позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідачі в судове засідання будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились, не повідомивши причин неявки, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки та ухвалити заочне рішення у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечуває, а відтак, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивач був звільнений з посади заступника головного редактора редакції журналу Верховної Ради України «Віче» 01 лютого 2017 року за власним бажання, ч. 3 ст. 38 КЗпП України, згідно до наказу №3-к від 01 лютого 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 » (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Отже, обов`язок відповідача виконувати свої зобов`язання випливає з вищенаведеного, а не виконання цього обов`язку порушує законні права та інтереси позивача.

Враховуючи, що відповідач не здійснив повного розрахунку заборгованості з позивачем на день звільнення, тому з нього підлягає стягненню дана заборгованість по день винесення рішення.

Відповідно до розрахунку позивачу не доплачена заробітна плату за період з квітня 2016 року по 01 лютого 2017 року в сумі 125 611,12 грн., середній заробіток за час затримки у розмірі 121 396,08 грн., компенсації за невикористану відпустку за 2015, 2016 роки в сумі 24 638,91 грн., вихідної допомоги у розмірі 46 690,80 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 15 563,60 грн., які підлягає стягненню.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суду представником відповідача не надано інших розрахунків на підтвердження своїх заперечень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, та приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в частині позовних вимог майнового характеру.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Редакції журналу Верховної Ради України «Віче», Верховної Ради України, Управління справами Верховної Ради України, Державної казначейської служби України, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги - задовольнити.

Стягнути Управління справами Верховної Ради України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку, вихідну та матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 333 900,51 грн.

Стягнути з Управління справами Верховної Ради України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 5, ) на користь Держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 липня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець