ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №591/6533/18

Номер провадження 22-ц/816/3792/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 06 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 79590 грн 94 коп. з яких: збитки на наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 69590 грн 94 коп., моральна шкода за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 10000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 серпня 2018 року близько 09 год. 10 хв. в м. Суми на перехресті пр. - ту Т. Шевченка з вул. Супруна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Chevrolet Lachetti, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої останньому транспортному засобу спричинені пошкодження.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2018 року відповідача визнано винним у вищевказаній ДТП.

Відповідач на місці ДТП повідомив, що його відповідальність застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», однак, зважаючи на те, що Національна комісія з фінансових послуг анулювала ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, рекомендації МТСБУ щодо неможливості виконання своїх обов`язків за договорами та численними виконавчими провадженнями щодо ТДВ «СТ Домінанта» звернення за відшкодуванням шкоди до третьої особи по справі для позивача вважається безперспективним.

Вказував, що згідно висновку судового експерта товарознавця вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю позивача складає 64890 грн 94 коп., а також позивачем сплачено 700 грн за послуги евакуатора. Крім того, для відновлення свого порушеного права позивач зазнав витрат з надання правової допомоги в розмірі 4000 грн.

Зазначав, що ДТП спричинила негативні зміни у житті: щоденні думки про пошкоджений автомобіль, потребу подолати кожний наступний етап складнощів, пошуку виходу з ситуації, негативні переживання безвихідності ситуації, тривогу, фіксованість уваги на проблемі, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, постійна емоційна напруга, виснаджуюча нервозність, дратівливість по відношенню до близьких, коли постає питання про мобілізацію додаткових ресурсів.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 510 грн в рахунок відшкодування шкоди, 14 грн 64 коп. витрат по оплаті висновку експертизи, 9 грн 02 коп. витрат по сплаті судового збору та 17 грн 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому вказує, що суд першої інстанції помилково звільнив від відповідальності особу, яка завдала шкоди, лише на тій підставі, що нею укладено договір страхування.

Зазначає, що місцевим судом залишено поза увагою суму різниці між відновлювальним ремонтом та матеріальною шкодою, що складає 33251 грн 66 коп. - сума, яку не відшкодовує страховик та яка за ст. 1194 ЦК України є відповідальністю відповідача.

Крім того вказує, що помилковим є висновок суд першої інстанції про відсутність доказів завдання йому моральної шкоди.

Відзивів на апеляційні скарги від інших учасників справи до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - Кузнєцова А.С., представника відповідача - Бутенко В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2018 року о 09 - 10 годині в м. Суми на перехресті просп. Т. Шевченка з вул. Супруна водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chevrolet Lachetti, д.н.з. НОМЕР_1 при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення, при ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями, які виразились у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (т. 1 .с. 93).

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , належний позивачу (т. 1 а.с. 74).

Згідно висновку № 035/2018 автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю марки Renault Kangoo 1.9 D, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пригоди, що сталася 14 серпня 2018 року, без врахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без врахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахування ПДВ на вартість складових частин, у відповідності до вимог ст. 36.2 (1.1.), а також абзацу 1 п. 7.18, п. 7.18.1 та абзацу 1 п. 7.18.2. (4.1), без урахування коефіцієнта фізичного зносу на складові частини та деталі складає 64 890 грн 94 коп.

Вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки Renault Kangoo 1.9 D, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пригоди, що сталася 14 серпня 2018 року без врахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахування ПДВ на вартість складових, у відповідності до вимог ст. 36.2 (1.1.), а також абзацу 1 п. 7.18, п. 7.18.1 та абзацу 1 п. 7.18.2. (4.1), з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на складові частини та деталі, станом цін на дату дослідження, складає: 31639 грн 18 коп. (т. 1 а.с. 9-78).

Як вбачається з копії акту виконаних робіт від 01 вересня 2018 року позивачем понесені за послуги експерта з визначення збитку ТЗ Renault Kangoo 1.9 D в розмірі 2288 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 76).

З копії акту прийняття виконаних робіт від 14 серпня 2018 року вбачається, що позивачем також понесені витрати за евакуацію автомобіля Renault Kangoo, д.н. НОМЕР_2 в розмірі 700 грн 00 коп.(т. 1 а.с. 77-78).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальних збитків мотивоване тим, що відповідно до полісу № АМ/3996720 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта» розмір франшизи визначено в сумі 510 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, а також її розміру.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком місцевого суду в частині відшкодування матеріальних збитків, а щодо відмови в частині відшкодування моральної шкоди не погоджується. При цьому враховує наступне.

Вина відповідача у заподіянні позивачу майнових збитків встановлена при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП (справа № 592/11866/18) та відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи.

Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3996720 (т. 1 а.с. 112).

За цим полісом, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Chevrolet Lachetti, д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн., життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., розмір франшизи - 510,00 грн.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 755/18006/15-ц.

Місцевим судом встановлено, що відповідачем на виконання вимог пп. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснено повідомлення про ДТП.

Розмір шкоди, завданої належному позивачу автомобілю, 64890 грн 94 коп. не перевищує ліміту відповідальності - 100000 грн та ТДВ «СТ «Домінанта» не відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до полісу №АМ/3996720 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта», франшиза визначена в розмірі 510 грн., тому вірним є висновок суду першої інстанції, що ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 510 грн є законним та обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд зробив помилкивий висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки як вбачається з постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме те, що він порушив правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля, та внаслідок цього вимушеність змін у його житті, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає достатнім стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні, а в частині моральної шкоди рішення суду підлягає скасуванню згідно вимог ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 97 грн 54 коп. (1409 грн 60 коп. х 6,92 %) у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, 158 грн 33 коп. (2288 грн 00 коп. х 6,92 %) витрат пов`язаних з проведенням експертизи та 190 грн 30 коп. (2750 грн 00 коп. х 6,92 %) витрат на професійну правничу допомогу, а також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 82 грн 62 коп. (1193 грн 86 коп. х 6,92 %) у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та змінити в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 97 грн 54 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, 158 грн 33 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи та 190 грн 30 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82 грн 62 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук