ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 760/23303/17

провадження № 61-2870св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», подану його представником - адвокатом Коваленком Андрієм Олександровичем, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Шереметьєвої Л. А., та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Олійника В. І., Журби С. О., Кулішенка Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед» (далі - ТОВ «Вінукрмед»), Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначила, що 11 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Академічна клініка» (далі - ТОВ «Академічна клініка») укладено генеральну угоду про здійснення кредитування № 014/10, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВКЛ та договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-НКЛ.

У забезпечення виконання зазначених договорів 11 серпня 2010 року між ПАТ «АКБ «Київ», ТОВ «Академічна клініка» і ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано нежитлову будівлю з прибудовами загальною площею 773,2 кв.м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0503 га із кадастровим мономером :02:052:0017 за цією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер;ОСОБА_1 є його спадкоємцем і набула у власність передане в іпотеку майно на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року стягнено з ТОВ «Академічна клініка» і ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 014/10/-НКЛ від 11 серпня 2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 4 777 169,70 гривень, а також стягнено з ТОВ «Академічна клініка» на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 014/10/-ВКЛ від 11 серпня 2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 39 858,52 гривень.

Таким чином, загальний розмір забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя становить 4 817 028,22 гривень.

У лютому 2015 року ПАТ «АКБ «Київ» у процесі ліквідації і виведення з ринку відчужило усі активи та зобов`язання ПАТ АБ «Укргазбанк», яке 23 червня 2016 року відступило права вимоги за укладеними із ТОВ «Академічна клініка» кредитними договорами і договорами забезпечення до них Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», яке у свою чергу відступило їх ТОВ «Вінукрмед».

24 червня 2016 року ТОВ «Вінукрмед» з метою звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. М. з заявами про проведення державної реєстрації права власності на такі об`єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:052:0017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитлову будівлю з прибудовами загальною площею 773,2 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Цього ж дня приватним нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та внесено запис про право власності ТОВ »Вінукрмед» на зазначені земельну ділянку і нежитлову будівлю з прибудовами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що іпотекодержатель набув предмет іпотеки у власність за ціною у розмірі 4 056 400 гривень, визначеною на підставі звітів про незалежну оцінку від 24 червня 2016 року, виконаних суб`єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Консалтингова група «Агро-Експерт» (далі - ПП «КГ «Агро-Експерт»).

Проте згідно зі звітом № 146 035 про незалежну оцінку, яка здійснена суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , вартість нежитлової будівлі з прибудовами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на 1 червня 2016 року становила 13 512 271, 00 гривень.

Крім того, експертиза із визначення вартості іпотечного майна призначалася у справі за позовом ТОВ «Вінукрмед» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття майна у власність та згідно з висновком судового експерта № 3569/3570/16-21 від 28 липня 2017 року ринкова вартість нежитлової будівлі з прибудовами та земельної ділянки складає14 059 964 гривень.

Позивач зазначає, що 90 відсотків вартості предмета іпотеки на 8 318 642,20 гривень перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог, тому просить стягнути вказану суму солідарно з ПАТ АБ «Укргазбанк», яке на час подання позову є стягувачем у виконавчому провадженні про стягнення з ТОВ «Академічна клініка» боргу, та нового іпотекодержателя ТОВ «Вінукрмед».

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року позов задавлено частково.

Стягнено з ТОВ «Вінукрмед» на користь ОСОБА_1 8 318 642,20 гривень і 8 000 гривень - у відшкодування судового збору.

У задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ПАТ АБ «Укргазбанк», відмовлено.

Стягуючи грошові кошти у сумі 8 318 642,20 гривень з ТОВ «Вінукрмед», суд першої інстанції виходив з того, що дійсна вартість іпотечного майна підлягає встановленню на підставі висновку судового експерта № 3569/3570/16-21 від 28 липня 2017 року і складає14 059 964 гривень, тому на виконання вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку» з товариства необхідно стягнути різницю між сумою, яка становить 90 відсотків вартості предмета іпотеки, та сумою забезпечених іпотекою вимог.

У солідарному стягненні цієї заборгованості з ПАТ АБ «Укргазбанк» суд відмовив, оскільки правових підстав для їх солідарної відповідальності не встановлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року змінено і зменшено стягнену з ТОВ «Вінукрмед» на користь ОСОБА_1 суму з 8 318 642,20 гривень до 7 825 718,50 гривень, а судовий збір - з 8 000 гривень до 7 525,96 гривень.

У іншій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року залишено без змін.

Зменшуючи розмір стягненої суми до 7 825 718,50 гривень, апеляційний суд виходив з того, що дійсна вартість іпотечного майна підлягає встановленню на підставі звіту № 146 035 про незалежну оцінку майна станом на 1 червня 2016 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , оскільки висновок судового експерта № 3569/3570/16-21 визначає вартість предмета іпотеки станом на липень 2017 року, у той час як його набуття у власність іпотекодержателем відбулося у червні 2016 року.

З висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 за рахунок ТОВ «Вінукрмед» перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог апеляційний суд погодився, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У лютому 2019 року ТОВ «Вінукрмед» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року і постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суди при вирішенні справи безпідставно відхилили подані як докази звіти ПП «КГ «Агро-Експерт» про незалежну оцінку від 24 червня 2016 року, якими визначено дійсну вартість іпотечного майна на день його набуття у власність іпотекодержателем. Вказує, що ці звіти виконанні сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, датовані днем перереєстрації права власності на іпотечне майно, тому є найбільш об`єктивними.

На думку заявника, звіт № 146 035 про незалежну оцінку майна станом на 1 червня 2016 року, наданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , не міг покладатися в основу судового рішення, оскільки мета його замовлення не відповідає тій меті, для якої його використано замовником, а сама оцінка проведена не на дату набуття іпотечного майна у власність іпотекодержателем, а станом на 1 червня 2016 року.

Вказує, що суди відхилили подані заявником звіти про незалежну оцінку з підстав непопередження експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, проте прийняли звіт про оцінку, поданий позивачем, при виконанні якого оцінювач також не попереджався про кримінальну відповідальність.

Вважає, що висновок судового експерта № 3569/3570/16-21 від 28 липня 2017 року, який поклав в основу судового рішення суд першої інстанції, не є належним доказом дійсної вартості предмета іпотеки станом на день його набуття у власність ТОВ «Вінукрмед», оскільки експерт визначив вартість іпотечного майна на час проведення дослідження - липень 2017 року.

На думку заявника, позивач зловживає своїми процесуальними правами, так як безпідставно заявила вимоги до ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо солідарного стягнення заборгованості і таким чином штучно змінила територіальну підсудність справи.

Позиція інших учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких послалася на безпідставність її доводів. Зазначила, що дія звіту № 146 035 про незалежну оцінку майна станом на 1 червня 2016 року, наданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , не обмежується днем його виконання, а становить шість місяців, тобто цей звіт був чинним на день набуття іпотекодержателем у власність предмета іпотеки. Вказала, що суд апеляційної інстанції відхилив подані ТОВ «Вінукрмед» звіти, у першу чергу, у зв`язку з очевидною невідповідністю зазначених у них сум дійсній ринковій вартості іпотечного майна. Також посилалася на надуманість тверджень заявника щодо зловживання нею процесуальними правами, так як вона залучила ПАТ АБ «Укргазбанк» до участі у справі як співвідповідача з тих підстав, що на час розгляду справи банк є стягувачем у виконавчому провадженні щодо стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості у сумі 4 817 028,22 гривень, в рахунок погашення якої звернено стягнення на іпотечне майно.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі і зупинено виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 11 серпня 2010 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Академічна клініка» укладено генеральну угоду про здійснення кредитування № 014/10, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВКЛ та договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-НКЛ.

У забезпечення виконання зазначених договорів 11 серпня 2010 року між ПАТ «АКБ «Київ», ТОВ «Академічна клініка» і ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано нежитлову будівлю з прибудовами загальною площею 773,2 кв.м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0503 га із кадастровим мономером :02:052:0017 за цією адресою.

Пунктом 1.2 договору іпотеки визначено, що вартість предмета іпотеки становить 4 118 400 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер;ОСОБА_1 є його спадкоємцем і набула у власність передане в іпотеку майно на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року стягнено солідарно з ТОВ «Академічна клініка» і ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №014/10/-НКЛ від 11 серпня 2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 4 777 169,70 гривень, а також стягнено з ТОВ «Академічна клініка» на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 014/10/-ВКЛ від 11 серпня 2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 39 858,52 гривень. Всього у рахунок погашення кредитної заборгованості на користь ПАТ «АКБ «Київ» стягнено 4 817 028,22 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року стягувача у виконавчому провадженні № 46803376 про стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості замінено з ПАТ «АКБ «Київ» на ПАТ АБ «Укргазбанк».

23 червня 2016 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, відповідно до умов яких товариство набуло права вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВЛК від 11 серпня 2010 року та договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-НЛК від 11 серпня 2010 року, які укладені між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Академічна клініка» в рамках Генеральної угоди № 014/10 про здійснення кредитування від 11 серпня 2010 року, а також за укладеним у їх забезпечення договором іпотеки від 11 серпня 2010 року.

У подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» відступило права вимоги за цими кредитними договорами і іпотечним договором ТОВ «Вінукрмед».

З метою задоволення вимог за кредитними договорами ТОВ «Вінукрмед» у позасудовому порядку відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність.

26 червня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О. М. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про право власності ТОВ «Вінукрмед» на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю з прибудовами загальною площею 773,2 кв.м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0503 га зі кадастровим номером :02:052:0017 за цією адресою.

При набутті іпотечного майна у власність іпотекодержатель виходив із його вартості, визначеної на підставі виконаних на його замовлення суб`єктом оціночної діяльності ПП «КГ «Арго-Експерт» звітів про незалежну оцінку майна від 24 червня 2016 року, згідно з якими ринкова (оціночна) вартість нежитлової будівлі з прибудовами становила 3 535 800 гривень, а земельної ділянки - 520 600 гривень, всього - 4 056 400 гривень.

Згідно зі звітом № 146 035 про незалежну оцінку, яка здійснена суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , вартість нежитлової будівлі з прибудовами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на 1 червня 2016 року складала 13 512 271, 00 гривень.

Також суди встановили, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала справа за позовом ТОВ «Вінукрмед» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якій проведено оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизи.

Згідно з висновком судового експерта № 3569/3570/16-21 від 28 липня 2017 року ринкова вартість нежитлової будівлі з прибудовами загальною площею 773,2 кв.м по АДРЕСА_1 в цінах, сформованих на час проведення дослідження, становить 491 108,79 доларів США, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом гривні до долара США еквівалентно 12 719 914 гривень, а ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0503 га за цією адресою становить 51 738,58 доларів США, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом гривні до долара США еквівалентно 1 340 050 гривень. Загальна вартість іпотечного майна становить 14 059 964 гривень.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Стаття 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це не заперечується сторонами, що ТОВ «Вінукрмед» у позасудовому порядку звернуло стягнення на іпотечне майно, набувши його у власність за вартістю більшою, ніж розмір забезпечених іпотекою вимог, тому наявні правові підстави для сплати іпотекодавцю ОСОБА_1 різниці між сумою, яка становить 90 відсотків вартості предмета іпотеки, і розміром забезпечених іпотекою вимог. Спір між сторонами зводиться до неоднакового визначення вартості іпотечного майна і, як наслідок, суми стягнення.

Суд апеляційної інстанції, не погодившись із висновком суду першої інстанції про визначення вартості іпотечного майна на підставі висновку судового експерта № 3569/3570/16-21 від 28 липня 2017 року, відхилив подані ТОВ «Вінукрмед» звіти про незалежну оцінку вартості майна від 24 червня 2016 року і поклав в основу рішення поданий позивачем звіт № 146 035 про незалежну оцінку майна станом на 1 червня 2016 року, наданий суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 .

Проте такий висновок суду апеляційної інстанції є передчасним.

Стаття 6 ЦПК України закріплює принцип рівності перед законом і судом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За закріпленим у статті 81 ЦПК України загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 77-79 ЦПК України).

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції, зазначаючи про надання звітів про незалежну оцінку вартості майна від 24 червня 2016 року, виконаних на замовлення ТОВ «Вінукрмед», неатестованим експертом, не перевірив включення оцінювача ОСОБА_5 , яка провела оцінку, до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, який ведеться Фондом державного майна України, та не спростував наявності у неї свідоцтва № 11522 від 15 листопада 2013 року про включення інформації про оцінювача до реєстру.

Пославшись на те, що звіти про незалежну оцінку вартості майна від 24 червня 2016 року є неналежними і недостатніми доказами вартості іпотечного майна, так як метою оцінки згідно з цими звітами є «прийняття управлінських рішень», що не відповідає тій меті, для якої їх використав замовник, апеляційний суд не надав належної оцінки поданому позивачем звіту № 146 035 про незалежну оцінку майна станом на 1 червня 2016 року, згідно з яким метою оцінки є «визначення ринкової вартості об`єкта з метою укладення цивільно-правової угоди», що також не відповідає намірам позивача.

Кім того, зазначаючи, що оцінювач ОСОБА_5 , яка надала звіти оцінку від 24 червня 2016 року, не попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд апеляційної інстанції не спростував того, що про таку відповідальність не попереджений і оцінювач ОСОБА_4 , який надав покладений в основу рішення апеляційного суду звіт про оцінку майна станом на 1 червня 2016 року. Зазначення у цьому звіті про те, що оцінювач несе відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна, не є підтвердженням попередження (обізнаності) оцінювача саме про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як цього вимагає стаття 102 ЦПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за однакових обставин і характеристик звітів від 24 червня 2016 року та від 1 червня 2016 року надав їм протилежну оцінку, що є порушенням статей 6, 12, 81 ЦПК України, згідно з якими сторони є рівними при здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, у тому числі при поданні доказів.

Пославшись в обґрунтування своїх висновків про відхилення звітів про оцінку майна від 24 червня 2016 року на те, що вказана у них вартість майна є очевидно заниженою, суди не врахували, що визначення вартості будівель і земельних ділянок є завданням оціночно-будівельної та оціночно-земельної судових експертиз відповідно (пункти 5.2, 6.2 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5).

Крім того, вказаними Науково-методичними рекомендаціями також визначено, що перевірка відповідності виконаної оцінки нерухомого майна або земельної ділянки вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам також відноситься до завдань оціночної експертизи, проте суд апеляційної інстанції самостійно дійшов висновку про очевидну недостовірність вказаної оцінювачем ПП «КГ «Арго-Експерт» вартості іпотечного майна.

Стаття 103 ЦПК України встановлює, що при необхідності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, для з`ясування важливих для справи обставин та у разі, якщо подані сторонами з цих питань висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності, суд призначає судову експертизу.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Нові докази приймаються судом у випадках, якщо учасник справи підтвердив неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (стаття 367 ЦПК України).

Визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого майна вимагає спеціальних знань у сфері оціночної діяльності, тому, за наявності сумнівів у достовірності поданих сторонами звітів, суд апеляційної інстанції мав вирішити питання щодо відповідної судової експертизи, про призначення якої клопотала у суді першої інстанції ОСОБА_1 .

Касаційний суд, з урахуванням встановлених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи у суді касаційної інстанції, процесуальної можливості усунути допущені апеляційним судом недоліки не має, так як не може переоцінювати докази, встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, допустив порушення вимог цивільного процесуального законодавства, зокрема, оцінив подані сторонами докази з порушенням принципу рівності сторін та відхилив надані відповідачем звіти про оцінку майна з підстав, які не вважав суттєвими при оцінці як доказу поданого позивачем звіту, у зв`язку з чим не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме дійсну вартість іпотечного майна на день його набуття у власність іпотекодержателем, у зв`язку з чим прийнята судом апеляційної інстанції постанова не може вважатися законною і обґрунтованою, тому відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду належить урахувати викладене, оцінити подані сторонами докази з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства, встановити дійсну вартість іпотечного майна на день його набуття у власність іпотекодержателем, яка за відсутності згоди між іпотекодавцем та іпотекодердателем підлягає встановленню на підставі відповідного висновку судової експертизи, та ухвалити судове рішення по суті позовних вимог відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного суду

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вавшко В. С. звернувся до Верховного Суду із клопотанням про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на неузгодженість судової практики при застосуванні частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частиною п`ятою статтею 403 ЦПК України, на яку в обґрунтування клопотання послався заявник, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначені заявником обставини не свідчать про існування визначених цією статтею правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Представник ОСОБА_1 не навів прикладів протилежного чи неузгодженого застосування касаційним судом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку» або існування виключної правової проблеми щодо її правильного застосування.

Оскільки зазначені заявником обставини не свідчать про існування визначених статтею 403 ЦПК України правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційний суд у задоволенні відповідного клопотання відмовляє.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання, поданого її представником - адвокатом Вавшком Валерієм Станіславовичем, про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», подану його представником - адвокатом Коваленком Андрієм Олександровичем, задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов