Справа № 315/1731/18
Номер провадження № 2/315/142/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Запоріжжяобленерго про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного Акціонерного Товариства Запоріжжяобленерго про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В позові позивач посилався на те, що наказом №2989-к від 12.07.2018 року він був звільнений з посади електромонтера з експлуатації розподільних мереж за ч.3 ст.38 КЗпП, на час його звільнення за товариством заборгованість по виплаті заробітної плати становила 32697,52 грн., яка не була виплачена при його звільненні відповідно до ст.116 КЗпП, вважає, що невиплата розрахункових відбулася з вини підприємства, посилаючись на ст.117 КЗпП України прохав стягнути на його користь невиплачену заробітну плату за період з вересня 2017 року по липень 2018 року в сумі 32697,52 грн. та стягнути середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.07.2018 року по 14.12.2018 року в розмірі 10728,30 грн., а всього 43425,82 грн. та судовий збір 704,80 грн.

До позову додано: копію трудової книжки позивача, копію повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні, квитанцію про сплату судового збору на суму 704,80 грн.

17.12.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження і справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 29.01.2019 року.

18.01.2019 року до суду звернувся позивач з заявою про розгляд справи у його відсутність.

28.01.2019 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_2 з відзивом на позов, в якому прохав відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розмір заборгованості станом на 24.01.2019 року відповідно до довідки складає 31396,54 грн., так заборгованість за вересень, жовтень 2017 року, лютий, травень 2018 року та частково за листопад 2017 року погашена, позивачем невірно взято 23 робочих дні за жовтень 2018 року, тоді як потрібно взяти в розрахунок 22 робочих дні і відповідно розмір заборгованості складе 10630,77 грн., прохає при стягненні суми заборгованості та середньомісячного заробітку за час затримки врахувати утримання податків та зборів, посилається на відсутність коштів на підприємстві для виплати сум належних позивачу при звільненні, що пов`язано зі специфічними особливостями у господарській діяльності відповідача, надходження та розподілу надходжень коштів, вважає, що затримка коштів при звільненні виникла не з вини відповідача.

У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд справи здійснювався судом у відсутність всіх учасників справи.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини:

Позивач працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж у відповідача, що підтверджується відзивом представника відповідача та довідкою про нараховану та невиплачену заробітну плату.

13.07.2018 року позивач наказом № 2989-к від 12.07.2018 року звільнений з посади за власним бажанням в зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору за п.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом №24 в відомостях про роботу в трудовій книжці.

13.07.2018 року позивачу повідомлено, що нарахована сума, належна йому при звільнені становить 32697,52 грн., що підтверджується копією повідомлення.

Відповідач в строки, передбачені ст.117 КЗпП України, заборгованість по заробітній платі не виплатив.

Заборгованість по заробітній платі станом на 24.01.2019 року становить 31396,54 грн. з урахуванням податків та зборів, що підтверджується довідкою про невиплачену зарплату.

На момент розгляду справи заборгованість відповідачем не виплачена, що підтверджується довідкою про невиплачену зарплату та відзивом на позов.

Суд, задовольняючи позову вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі частково на суму 31396,54 грн., бере до уваги як достовірний доказ заборгованості по заробітній платі довідку про невиплачену зарплату відповідачем станом на 24.01.2019 року, а не доказ, який надав позивач: довідку про нараховану суму, належну працівникові при звільненні, видану відповідачем 13.07.2018 року.

В задоволенні решти позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити.

Суд, задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум в період з 14.07.2018 року по 14.12.2018 року в розмірі 10533,24 грн., виходить з наступного:

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Кодексом Законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що до суду звернувся звільнений підприємством позивач з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, право на яку передбачене ч.1 ст.117 КЗпП України, в зв`язку з порушенням його права на отримання сум, належних працівникові при звільненні, передбаченого ч.1 ст.116 КЗпП України, в день його звільнення 13.07.2018 року при відсутності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, з вини відповідача.

Суд, оцінюючи розмір сум, які належать виплаті позивачу, керується довідкою про нараховану та невиплачену позивачу заробітну плату.

Суд, вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Так, відповідно до ст.1 п.л Порядку обчислення середньої заробітної плати цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до ст.2 абзац 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до ст.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до вищевказаних положень суд визначає розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 14.07.2018 року по 14.12.2018 року наступним чином:

Заробітна плата за два останніх повних календарних місяця, що передують звільненню позивача: червень 2018 року, липень 2018 року: 2144,52 грн. + 1951,81 грн. = 4096,33 грн. : 42 робочий день = 97,53 грн., що становить середньоденну заробітну плату позивача.

Тоді розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 14.07.2018 року по 14.12.2018 року становить: 97,53 грн. х 108 робочих днів = 10533,24 грн.

В задоволенні решти позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити.

Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком з тих підстав, що 13.07.2018 року працівник не працював, а відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, а тому початком затримки є наступний день: 14.07.2018 року, а також з тим, що при розрахунку позивач вказав в жовтні 2018 року 23 робочі дні, тоді як в жовтні 2018 року - 22 робочих дні, а тому період затримки з 14.07.2018 року по 14.12.2018 року становить 108 днів, а не 110 днів як вказано в розрахунку позивача.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в відзиві на позов, щодо відсутності його вини у затримці виплати належних позивачу сум при звільненні в зв`язку зі специфічними особливостями у господарській діяльності відповідача та розподілу надходжень коштів відповідачу, так як відсутність коштів у підприємства для виплат не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за виконання взятого на себе зобов`язання.

А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка підтверджена обставинами, встановленими судом під час перевірки їх достовірними, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов на суму 43425,82 грн. задоволено частково на суму 41929,78 грн., а позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п.1 підпункту 1 ст.5 Закону України Про судовий збір по вимозі про стягнення належних працівнику сум від підприємства при звільненні в сумі 704,80 грн., то суд стягує цю суму судових витрат з відповідача, тоді як позивача не звільнено від сплати судового збору по позовній вимозі про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 690,70 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача, а також стягує з відповідача 704,80 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 89, 260-263, 272 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Запоріжжяобленерго про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Запоріжжяобленерго, , юридична адреса: 69035 м. Запоріжжя вул. Сталеварів 14, п/р №0132 в АТ КБ Приватбанк м. Запоріжжя МФО 313399, на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі станом на 24.01.2019 року в сумі 31396,54 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.07.2018 року по 14.12.2018 року в сумі 10533,24 грн. з утриманням податків та зборів, а також витрати на сплату судового збору в сумі 690,70 грн.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Запоріжжяобленерго, , юридична адреса: 69035 м. Запоріжжя вул. Сталеварів 14, п/р №0132 в АТ КБ Приватбанк м. Запоріжжя МФО 313399, в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде складений 04.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.