Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 757/8575/16-ц

провадження № 61-1769св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»,

третя особа: акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Болотова Є. В., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), третя особа - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк» або банк), про захист честі, гідності та ділової репутації, вилучення недостовірної інформації, у якому просив зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» спростувати та вилучити з усіх баз даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» неправдиву інформацію щодо наявності заборгованості за кредитним договором від 12 серпня 2008 року № SAMDN3443, укладеним із АТ «КБ «ПриватБанк» та заборонити відповідачу поширювати інформацію відносно нього.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач через інтернет-технології поширює недостовірні відомості відносно нього, зокрема, про наявність у нього кредитних зобов`язань за кредитним договором № SAMDN3443, укладеним 12 серпня 2008 року між ним та АТ «КБ «ПриватБанк».

Оскільки вказана інформація негативно впливає на його правовідносини із бізнес-партнерами та стосунки із родичами і друзями, внаслідок чого принижується його честь, гідність та ділова репутація, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що інформація, про спростування якої просить позивач, відповідає дійсності та є достовірною, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надали належної оцінки його доводам та наданим доказам та дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» подало відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 доТОВ «Українське бюро кредитних історій», третя особа - АТ «КБ «ПриватБанк», про захист честі, гідності та ділової репутації, вилучення недостовірної інформації.

Витребувано з Печерського районного суду міста Києва зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що на підставізаяви ОСОБА_1 від 28 липня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив останньому картковий рахунок № НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач отримав кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 10 000,00 грн зі сплатою 2,5 % на місяць з розрахунку на 360 днів на рік на момент підписання кредитного договору.

Відповідно до пункту 5.4 умов кредитного договору та Правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду на передачу банком від/до бюро кредитних історій інформацію про себе, а саме: доступ до своєї кредитної історії, як для укладання договору банківських послуг, так і на період його дії, факт згоди клієнта підтверджується підписанням заяви.

04 січня 2008 року між ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та АТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання інформаційних послуг.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (частини четверта, сьома статті 277 ЦКУкраїни).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Суди встановили, щоОСОБА_1 та АТ «КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір, референс - № SAMDN3443, на підставі якого позивач отримав кредитну картку.

Наявність згоди позивача з умовами кредитного договору та Правилами надання банківських послуг, невід`ємною частиною яких є, в тому числі й надання згоди на передачу банком до бюро кредитних історій інформації про клієнта, підтверджується його заявою від 28 липня 2008 року, у якій міститься підпис позивача.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі 10 000,00 грн, зі сплатою 2,5 % на місяць із розрахунку на 360 днів на рік станом на момент підписання кредитного договору.

Факт наявності заборгованості у позивача за вказаним кредитним договором встановлено заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року, яким вона стягнута з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк».

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши, що інформація, на спростування якої посилається позивач, відповідає дійсності та є достовірною, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що він заяву на відкриття рахунку до банку не подавав та не підписував, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач у встановленому законом порядку з клопотанням про проведення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертався.

Доводи касаційної скарги про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно повно з`ясували обставини, що мають значення для справи, не надали належної оцінки його доводам та наданим доказам, не встановили обставини, якими обґрунтовані вимоги і заперечення, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до статтей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук