Постанова

Іменем України

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 522/9480/15-ц

провадження № 61-46721св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» (далі - ТОВ «Будівельна компанія «Квадр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» надало послуги з проживання у готелі «Президент готель» ОСОБА_1 в статусі VIP- гостя з 01 липня до 23 вересня 2014 року та з 25 вересня до 02 грудня 2014 року.

При виселені з готелю 02 грудня 2014 року відповідач відмовився сплатити рахунок за надані йому послуги з проживання в сумі 389 780,83 грн, а також підписати акт здачі-приймання робіт від 02 грудня 2014 року № 7633, про що складено відповідний акт.

03 грудня 2014 року відповідачу надіслано вимогу щодо здійснення ним сплати заборгованості у розмірі 389 780,83 грн до 10 грудня 2014 року та підписання акту здачі-приймання робіт від 02 грудня 2014 року № 7633.

Враховуючи, що відповідач вимогу не виконав та заборгованість за надані йому послуги з проживання в готелі не сплатив, позивач просив суд стягнути за надані послуги з проживання в готелі 588 339,65 грн з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року у складі судді Домусчі Л. В. позовні вимоги ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» заборгованість за надані послуги у розмірі 593 516 грн, які складаються з боргу за проживання - 389 780,83 грн, 3 % річних - 12 974,90 грн, індексу інфляції - 190762,21 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Будівельна компанія «Квадр», суд першої інстанції вважав встановленим, що у період з 01 липня до 23 вересня 2014 року та з 25 вересня до 02 грудня 2014 року відповідачу надавались послуги з проживання у готелі, які не були ним оплачені.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року змінено.

Позов ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» 215 040,00 грн заборгованості за надані послуги з проживання, 105 242,49 грн індексу інфляції, 7 157,31 грн - 3 % річних та 2 878,00 грн судових витрат.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що факт проживання відповідача у готелі в період з 25 вересня до 02 грудня 2014 року не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, індексу інфляції та 3 % річних за вказаний період задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з проживання в готелі за період з 01 липня до 23 вересня 2014 року, які ним не сплачені, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних підлягають задоволенню у зв`язку з їх доведеністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині. В решті постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що апеляційний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив і не врахував надані ним докази та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Будівельна компанія «Квадр».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Витребувано з Приморського районного суду м. Одеси зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно зі Статутом ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» є юридичною особою, яка надає послуги зі здавання в оренду власного нерухомого майна, зокрема, готеля «Президент готель».

Апеляційний суд установив, що факт проживання ОСОБА_1 у готелі «Президент готель» у період з 01 липня до 23 вересня 2014 року підтверджений належними та допустимими доказами(оригінал реєстраційної картки з підписом ОСОБА_1 ).

Згідно з висновком судової експертизи від 02 жовтня 2017 року №17-3432 підпис в оригіналі реєстраційної картки «Президент готель» від 01 липня 2014 року ОСОБА_1 виконаний самим ОСОБА_1 .

Відповідно до прейскуранта цін на номерний фонд ТОВ «Будівельна компанія «Квадр» вартість номеру стандарт із сніданком, у якому проживав відповідач, 2340 + 220 = 2 560,00 грн, що також підтверджується рахунком на оплату.

Вартість проживання за зазначений період становить 215 040,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 530 ЦК Українивизначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд установив, що факт проживання ОСОБА_1 у готелі «Президент готель» у період з 01 липня до 23 вересня 2014 року підтверджений належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовані.

Заборгованість за надані послуги з проживання в готелі в указаний період відповідач не сплатив.

Попередньо пред`явлені вимоги про виконання боржником обов`язку зі сплати вартості отриманих послуг ОСОБА_1 також не виконав.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з проживання в готелі у період з 01 липня до 23 вересня 2014 року, індекс інфляції та 3 % річних.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність судового рішення апеляційного суду, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук