ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3946/19 Справа № 214/4124/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в особі законного представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Ткаченко А.В. у м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначено, що 02 листопада 2006 року ОСОБА_1 уклала з АКІБ «Укрсиббанк» кредитний договір № 0.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та позичальником було укладено договір іпотеки № 03 від 02.11.2006 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

12.12.2011 року Банк відступив позичаву, відповідно до Договору факторингу №1 та договору про відступлення прав за договором іпотеки, свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по Кредитному та Іпотечному договорам.

У зв`язку з порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема повернення кредиту, несплати процентів та комісії за користування кредитом, позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема 09.08.2017 року на підставі договору іпотеки № 03, серія та номер: 5916, виданого 02.11.2006 року, видавник: Кульбіда Н.М., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_1 як власник квартири, втратила право власності, і відповідно право користування квартирою, у зв`язку з чим позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом та зняти їх з реєстраційного обліку.

Заочним рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 587, 33 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 587, 33 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 587, 33 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки ОСОБА_4 не є власником квартири АДРЕСА_1 , отже не має права використовувати її для проживання. Оскільки ОСОБА_4 зареєстрований у спірній квартирі, позивач позбавлений права розпоряджатися належним йому майном.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - Ільіна І.Д., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог про визнання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02 листопада 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 03 від 02.11.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

12.12.2011 року, відповідно до Договору факторингу №1 та договору про відступлення прав за договором іпотеки, АКІБ «Укрсиббанк» відступив позичачу свої права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за зобов`язаннями по Кредитному та Іпотечному договорам.

У зв`язку з порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема неповернення кредиту, несплати процентів та комісії за користування кредитом, позивач, в позасудовому порядку, врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку».

09.08.2017 року позивач, на підставі договору іпотеки № 03, серія та номер: 5916, виданого 02.11.2006 року, видавник: Кульбіда Н.М., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстраційного обліку, позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 , втратила право власності на спірну квартиру, і відповідно, право користування квартирою разом з особами, зареєстрованими у спірній квартирі.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позову в цій частині порушить права та інтереси неповнолітньої дитини.

Однак, колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.08.2017 року позивач, на підставі договору іпотеки № 03, серія та номер: 5916, виданого 02.11.2006 року, видавник: Кульбіда Н.М., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, з урахуванням припинення у ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, одночасно припиняється і право користування вказаною квартирою ОСОБА_1 разом із членами її сім`ї, як складова частина змісту права власності та похідне від неї право користування членів сім`ї.

Відповідач по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім сином відповідача ОСОБА_1 , який зареєстрований в спірній квартирі і який, у зв`язку з припиненням у ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, разом з іншими членами сім`ї ОСОБА_1 , втратив право користування спірною квартирою.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», задоволення позову в частині визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , порушить права та інтереси неповнолітньої дитини, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 на момент укладення іпотечного договору не мав права користування квартирою у зв`язку з тим, що він народився, був зареєстрований та проживав у спірній квартирі вже після укладення кредитного та іпотечного договору. Квартира придбана відповідачем ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів і саме їй на праві власності належало це нерухоме майно (квартира), у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якого є ОСОБА_1 ,таким, що втратив право користування спірним нерухомим майном.

Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з ухваленням в цій частині нового рішення про визнання ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та постановити в цій частині нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: