Справа № 635/7694/19
Провадження № 2/635/3301/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 грудня 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Письменна В.М.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа 1 Харківська товарна біржа,
третя особа 2 Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи: Харківська товарна біржа, Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсними укладених на Харківській товарній біржі договорів купівлі-продажу нерухомості Н4-14 та Н4-15 від 18.04.1997р., а саме: житлового будинку, загальною площею 134,6 кв. м, житловою площею 96,4 кв. м, з надвірними будівлями, гаражем літ. «Н», розмірами 6,0 х 6,0м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та просить визнати право власності на нього в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що її матір`ю згідно біржових договорів було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , який було зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 7-975 від 14.05.1997р. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати Позивача ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть від 25 лютого 2019р., серія НОМЕР_1 . Позивач, як спадкоємиця першої черги, звернулася до відповідної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями вона не може, оскільки договори купівлі-продажу було оформлено не в нотаріальній конторі, а на товарній біржі. В зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.10.2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2019 витребувано докази.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника Позивача адвоката Латиш К. В. надійшла до суду заява, в якій просить справу розглядати за її відсутністю та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , до суду не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представники третіх осіб Харківської товарної біржи та Покотилівської селищної ради до суду не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18 квітня 1997р. відбулася угода купівлі-продажу Н4-14 та Н4-15 укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на Харківській товарній біржі щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договорів.
Вищевказаний договір купівлі-продажу було в цілому зареєстровано за ОСОБА_3 в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 7-975 від 14.05.1997р., що підтверджується відповідною відміткою у самих договорах та технічним паспортом.
У зв`язку з укладенням зазначених Договорів купівлі-продажу нерухомості, спадкодавцем ОСОБА_3 було сплачено на користь Харківської товарної біржі грошові кошти, що підтверджується двома Квитанціями до приходного касового ордеру за №011490 та за №011491 від 18 квітня 1997р.
Як свідчать укладені договори, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, така домовленість підтверджена письмовими доказами у вигляді підписаних договорів, відбулося повне виконання договору: ОСОБА_3 передала кошти за нерухоме майно, а продавець за договорами передав Позивачу житловий будинок та земельну ділянку при ньому. Договори зареєстровані на товарній біржі, однак їх нотаріально не посвідчено. Станом на час подання позову Позивач здійснює право користування та володіння будинком, порушення прав третіх осіб не вбачається. Земельна ділянка під будинком у розмірі 700 кв. м виділена на підставі Рішення виконкому ХРР д/т від 24 червня 1959р. за №285 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У 2000 році Рішенням Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області за №246 від 13 червня 2000р. передано додатково гр. ОСОБА_3 в приватну власність частину земельної ділянки, площею 12 кв.м з фонду земель селищної ради, для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ; дозволено гр. ОСОБА_3 будівництво гаражу літ. «Н». Таким чином, усього площа земельної ділянки склала 712 м2.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Це ж положення встановлено у частині 1 статті 5 Цивільного кодексу України, згідно якого акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, тобто з 01.01.2004 року. Тому, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі було передбачено статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року, згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України за № 17-12-44 від 10 квітня 1998 року, роз`яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачалось, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року "Про судову практику по справам про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників вправі визнати угоду дійсною.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржою.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-1, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала прогалина у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 242, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору.
Тим часом, у відповідності зі ст. ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.
Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого чинними на день укладення вказаної біржової угоди Правилами Державної реєстрації таких об`єктів (затверджені Наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованим в МЮ України 19.01.1996 року за №31/1056), - біржові угоди є правовстановлюючим документом. За п.1.4 вказаних Правил Державної реєстрації, державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі на підставі біржових угод.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотним умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Сторонами договору усі умови останнього виконані. Згідно вищевказаного договору зазначена нерухомість придбана. Відповідно укладений договір є дійсним.
Отже, суд приходить до висновку, що з огляду на те, що сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу нерухомості, ця угода не визнавалась недійсною, ОСОБА_3 , на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України "Про власність", набула право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіла ним. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу нерухомості в судовому порядку не має.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть від 25 лютого 2019р., серія НОМЕР_1 .
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На підставі ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Згідно довідки Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області за №1440 від 26.09.2019р. на час відкриття спадщини, разом зі спадкодавцем були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином спадкодавиці; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є чоловіком спадкодавиці; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою спадкодавиці; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є онукою спадкодавиці; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є онукою спадкодавиці; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є онуком спадкодавиці, який з 16.07.2019р. виписаний відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи за №10 від 16.07.2019р. з Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області.
17 травня 2019р. Харківською районною державною нотаріально конторою Харківської області було зареєстровано спадкову справу за №64190565, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №56185416 від 17.05.2019р.
Згідно з відповіддю Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №5120/02.14 від 11.12.2019р., наданої на виконання Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2019р. по справі №635/7694/19, а також підтверджується іншими матеріалами справи, що після смерті матері Позивача спадкоємцями першої черги є: Позивач по справі ОСОБА_9 , її брат ОСОБА_4 , який від прийняття спадщини відмовився на користь Позивачки (заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №376); батько Позивача ОСОБА_5 , який від прийняття спадщини відмовився на користь Позивачки (заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №367).
Відповідно до свідоцтва про народження, НОМЕР_2 від 19.07.1986р., батьками Позивача була ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . У 2011 році Позивач змінила прізвище після укладення шлюбу з ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 10 червня 2011р., Серія НОМЕР_3 .
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Таким чином, судом встановлено, що позивач спадщину прийняла, подавши про це 17 травня 2019р. відповідну заву до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, а брат та батько ОСОБА_11 від прийняття спадщини відмовилися на користь дочки померлої Позивачки ОСОБА_1 , подавши до нотаріальної контори відповідні заяви.
Після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 25 вересня 2019 року за вих. №3932/02.31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не надала нотаріусу правовстановлюючого документа на житловий будинок, який би відповідав чинному законодавству. У зв`язку з тим, що право власності на будинок та земельну ділянку підтверджується договорами купівлі-продажу, що були укладені на Харківській товарній біржі, без нотаріального посвідчення, вони є недійсними через відсутність нотаріального посвідчення
Хоча у пункті 10 Договору міститься посилання, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» правочини, що зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, а лише підлягають реєстрації в органах технічної інвентаризації згідно з пунктом 11 Договору. Тому дії спадкодавця ОСОБА_3 щодо відсутності нотаріального посвідчення договорів є зрозумілими.
Таким чином, на цей час іншим шляхом оформити право власності на спадкове майно позивач не має можливості, тому і звернулася до суду з цим позовом.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Таким чином, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є відкритим, спадщина після померлої ОСОБА_3 іншими спадкоємцями, окрім ОСОБА_12 , не приймалася, тому лише Позивач має право на спадкове майно, як спадкоємиця першої черги.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину, інші спадкоємців першої черги за законом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, відсутні, тому наявні підстави для визнання права власності на спадкове нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи: Харківська товарна біржа, Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Визнати дійсним Договір Н4-14 купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 квітня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений 18 квітня 1997р. Харківською товарною біржою за реєстровим № Н4-14, та зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 7-975 від 14 травня 1997р.
Визнати дійсним Договір Н4-15 купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що укладений 18 квітня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений 18 квітня 1997р. Харківською товарною біржою за реєстровим № Н4-15, та зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 7-975 від 14 травня 1997р.
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок, загальною площею - 134,6 кв. м, житловою площею - 96,4 кв. м, з надвірними будівлями, гаражем літ. «Н», розмірами 6,0 х 6,0м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складно 19.11.2019 р.
Суддя Д.М. Савченко