ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7461/19 Справа № 185/1444/19 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді електромеханіка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 19 квітня 2017 року була звільнена з ПАТ «Українська залізниця» на підставі наказу від 19 квітня 2017 № 28/ос за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Зазначає, що з лютого 2017 року їй відповідачем заробітна плата не виплачувалася. Вказує, що на теперішній час, АТ «Українська залізниця» їй нарахована, але не виплачена заробітна плата, заборгованість по виплаті заробітної плати за лютий 2017 року - 6 218 грн. 88 коп.; за березень 2017 року - 14 038 грн. 91 коп.; за квітень 2017 року - 8 106 грн. 94 коп., з яких 7 675 грн. 72 коп. компенсація за 29 днів невикористаної відпустки при звільненні, решта зарплата, а всього 28 364 грн. 73 коп. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 28 364 грн. 73 коп., допустити негайне виконання рішення суду в межах місячної суми стягнення 5 552 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року виправлено описку у вказаному рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 03 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь залишок заборгованості по заробітній платі при звільненні за березень 2017 року в сумі 11804 грн. 84 коп., за квітень 2017 року в сумі 8106 грн. 94 коп., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді електромеханіка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.7, 8).

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 звільнена з посади електромеханіка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на підставі наказу від 19 квітня 2017 № 28/ос за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.9).

З розрахунку заробітної плати за березень 2017 року вбачається, позивачу було нараховано заробітну плату в сумі 14 038 грн. 91 коп., за квітень 2017 року - 8 106 грн. 94 коп. (а.с.11, 12).

Відповідно до розрахунку заробітної плати за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано аванс в сумі 2234 грн. 07 коп., який позивач отримала, що нею не заперечувалося (а.с.48, 118)

З довідки про доходи №207/3 від 28 березня 2019 року, наданої відповідачем, вбачається, що станом на 28 березня 2019 року відсутня заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 (а.с.49).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог, оскільки наведений позивачем розрахунок заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані 29 днів щорічної відпустки є необґрунтованим, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту отримання позивачем заробітної плати за лютий 2017 року та за першу половину березня 2017 року, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді електромеханіка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.7, 8).

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 звільнена з посади електромеханіка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на підставі наказу від 19 квітня 2017 № 28/ос за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.9).

З розрахунку заробітної плати за березень 2017 року вбачається, позивачу було нараховано заробітну плату в сумі 14 038 грн. 91 коп., за квітень 2017 року - 8 106 грн. 94 коп. (а.с.11, 12).

Відповідно до розрахунку заробітної плати за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано аванс в сумі 2234 грн. 07 коп., який позивач отримала, що нею не заперечувалося (а.с.48, 118)

З довідки про доходи №207/3 від 28 березня 2019 року, наданої відповідачем, вбачається, що станом на 28 березня 2019 року відсутня заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 (а.с.49).

З довідки про доходи №207/2 від 28 березня 2019 року, наданої відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 за лютий була нарахована заробітна плата у розмірі 6 218 грн. 88 коп., за березень 2017 року - 2 234 грн. 07 коп., за квітень 2017 року - 0,00 грн. (а.с.48).

Слід зазначити, розрахунки невиплаченої заробітної плати позивачу за лютий 2017 року у розмірі 6 218 грн. 88 коп. відповідають довідці про доходи №207/2 від 28 березня 2019 року, виданій відповідачем (а.с.10, 48).

Судом встановлено, за лютий 2017 року та за першу половину березня 2017 року ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату, що нею не заперечується.

Відповідно до розрахунку заробітної плати за березень 2017 року, який надано до позовної заяви, за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано та виплачено аванс в сумі 2234 грн. 07 коп. (а.с. 11, 52).

З наданих розрахунків вбачається, що залишок заборгованості по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 за березень 2017 року становить - 11 804 грн. 84 коп.; за квітень 2017 року становить - 8 106 грн. 94 коп., з яких 7 675 грн. 72 коп. компенсація за 29 днів невикористаної відпустки при звільненні, решта зарплата.

При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Таким чином, тягар доказування у даній категорії справ покладається на роботодавця.

У своєму листі відповідач зазначив, що нарахування і виплата заробітної плати позивачу за другу половину березня 2017 року та за квітень 2017 року не здійснювалася через відсутність первинних документів (а.с.117).

Слід зазначити, доказів виплати ОСОБА_1 заробітної плати за другу половину березня 2017 року та за квітень 2017 року відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за другу половину березня 2017 року у розмірі 11 804 грн. 84 коп. та за квітень 2017 року у розмірі 8 106 грн. 94 коп.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Ідентифікаційний код 40075815) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за другу половину березня 2017 року у розмірі - 11 804 грн. 84 коп. та за квітень 2017 року у розмірі - 8 106 грн. 94 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Ідентифікаційний код 40075815) на користь держави судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді