Справа № 242/6047/19
Провадження № 2/242/1594/19
20 грудня 2019 року м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області
у складі судді Коліщук З.М.,
секретар судового засідання Фоміна Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку з 2005 року зареєстрований її племінник ОСОБА_2 , з 2010 року поїхав працювати за межі України та на теперішній час місцезнаходження його невідоме. Особистих речей відповідача в будинку немає, за комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача у зазначеному житлі перешкоджає їй вільно володіти, користуватись та розпоряджатись майном. У зв`язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курахівка м.Селидове Донецької області, Україна, громадянина України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав.
При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову та ухвалення заочного рішення з таких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину(арк. справи 8).
З довідки № 758 від 10.10.2019 року, виданої виконавчим комітетом Курахівської селищної ради міста Селидове Донецької області ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку значиться зареєстрованим з 12.05.2005 року племінник ОСОБА_2 , 1988 року народження(арк. справи 12).
Згідно із ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житлі протягом дев`яти років. Це підтверджується відомостями, які містяться в Акті про не проживання від 04.09.2019 року, виданному депутатом Курахівської селищної ради, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.05.2005 року, але з 2010 року за вищевказаною адресою не мешкає, місцезнаходження його невідомо/арк. справи 11/.
Вказані обставини підтвердили суду, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які показали, що ОСОБА_3 на бачили з 2010 року, місцезнаходження його невідомо.
У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх показання відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних у справі доказах.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння.
Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, відповідач у справі ОСОБА_2 з 12.05.2005 року був зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника її племінник. На даний час, відповідач понад дев`ять років у зазначеному будинку не проживає, житлом не користується, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням.
Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим будинком, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке шляхом зняття з реєстрації наміру не виявляє, суд вважає, що право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом.
Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Так, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 272, 280-283, 284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курахівка м.Селидове, Донецької області, Україна, громадянина України, таким що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2019 року.

Суддя З.М. Коліщук