Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 303/7107/16-ц

провадження № 61-14684св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у складі судді Яценко Н. О. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2018 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Волошиної В. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») про визнання поруки припиненою.

Позов мотивовано тим, що 11 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальникові надано кредит у розмірі 170 000 доларів США зі строком повернення до 10 липня 2037 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за указаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 04 березня 2010 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він зобов`язувався солідарно і у повному обсязі відповідати перед банком за виконання зобов`язань ОСОБА_2 на умовах укладеного останнім кредитного договору.

07 жовтня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало позичальникові вимогу, відповідно до якої банк змінив строк виконання основного зобов`язання, вимагаючи сплатити як прострочену заборгованість за указаним кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань, так і строкову заборгованість за тілом кредиту. У випадку не виконання такої вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання позичальником цієї вимоги.

Таким чином, строк погашення кредиту змінено на 07 грудня 2014 року та за вказаних обставин право вимоги банку до поручителя припинилося після 07 червня 2015 року на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Разом з тим, з вимогами до поручителя банк звернувся лише у вересні 2015 року, пред`явивши до суду позов про стягнення заборгованості за указаним кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_2 та нього.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати зобов`язання за договором поруки, укладеним 04 березня 2010 року між ним та банком, припиненими з 07 червня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. З 07 червня 2015 року визнано припиненою поруку ОСОБА_1 , укладену з ПАТ «Універсал Банк», яка виникла внаслідок забезпечення за кредитним договором від 11 липня 2007 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку зі зміною банком в односторонньому порядку строку виконання основного зобов`язання та не пред`явлення протягом шести місяців після спливу указаного строку вимоги до поручителя, порука ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» є припиненою з 07 червня 2015 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» залишено без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що банк 07 жовтня 2014 року направив на адресу позичальника вимогу, згідно якої змінив строк виконання основного зобов`язання. Зокрема, у випадку не погашення позичальником усієї суми заборгованості протягом шістдесяти днів, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Ураховуючи, що основний боржник зазначену вимогу не виконав, строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав 07 грудня 2014 року. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» мало право пред`явити вимоги до поручителя протягом шести місяців після 07 грудня 2014 року, тобто до 07 червня 2015 року. Разом з тим, з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2007 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось лише 26 серпня 2015 року, тобто з пропуском встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя, у зв`язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано визнано припиненою поруку ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» з 07 червня 2015 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалось на те, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту вручення або отримання повідомлення, відповідно не довів дати вручення та отримання вимоги. Зазначало, що позивач повинен був надати до суду одночасно з вимого банку саме конверт з кодом відстеження поштового відправлення.Згідно вимоги банку вказано строк на її виконання та передбачено наслідок в разі його порушення, а саме - момент отримання. Оскільки позивач не надав суду доказів отримання вимоги, тому наслідки, передбачені вимогою, не можуть бути застосовані, так як відсутня інформація щодо дати її вручення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 листопада 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Оболонського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику надано кредит у розмірі 170 000 доларів США зі строком погашення до 10 липня 2037 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за указаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 04 березня 2010 року та додатково 17 грудня 2010 року були укладені договори поруки, відповідно до умов яких позивач зобов`язувався солідарно і в повному обсязі відповідати перед банком за виконання зобов`язань ОСОБА_2 на умовах укладеного ним кредитного договору.

17 грудня 2010 року до указаного кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду, відповідно до пункту 1.2 якої продовжено строк повернення кредиту до 10 серпня 2037 року включно.

Пунктом 5.2.4. додаткової угоди від 17 грудня 2010 року сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статей 525 та 611 ЦК України), у випадку настання будь-яких із вказаних обставин згідно умов договору та направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення/вимоги вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) позичальника за цим договором з дня відправлення кредитором відповідного повідомлення/вимоги позичальнику, якщо інший новий термін/строк виконання основного зобов`язання позичальника не передбачений в такому повідомленні/вимозі кредитора. При цьому вважається, що строк виконання основного зобов`язання позичальника за кредитним договором закінчився в день відправлення кредитором відповідного повідомлення/вимоги позичальнику або в інший термін/строк, якщо він зазначений у такому повідомленні/вимозі кредитора.

07 жовтня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало позичальнику вимогу, відповідно до якої змінило строк виконання основного зобов`язання, вимагаючи сплатити як прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань, так і строкову заборгованість за тілом кредиту. У випадку не виконання такої вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання позичальником цієї вимоги.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання.

За змістом частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Таким чином між сторонами у справі склалися правовідносини поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, за змістом частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли вірного висновку про те, що банк 07 жовтня 2014 року направив на адресу позичальника вимогу, згідно якої змінив строк виконання основного зобов`язання. Зокрема, у випадку не погашення позичальником усієї суми заборгованості протягом шістдесяти днів, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Ураховуючи, що основний боржник зазначену вимогу не виконав, строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав 07 грудня 2014 року. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» мало право пред`явити вимоги до поручителя протягом шести місяців після 07 грудня 2014 року, тобто до 07 червня 2015 року. Разом з тим, з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2007 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось лише 26 серпня 2015 року, тобто з пропуском встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано суду доказів отримання позичальником відповідної вимоги є безпідставними, оскільки сам факт надання суду копії такої вимоги свідчить про її отримання адресатом.

Крім того, саме ПАТ «Універсал Банк», як відправник зазначеної вимоги, є розпорядником інформації щодо того, коли саме позичальник за кредитним договором отримав вимогу від 07 жовтня 2014 року.

Між тим, будь-яких документів (зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, конверту, реєстру вихідної кореспонденції тощо), які б свідчили, що зазначена вимога не була отримана позичальником або була отримана ним пізніше, заявником у порушення вимог частини першої статті 81 ЦПК України не було надано.

Доводи касаційної скарги про те, що договором поруки встановлено окремий порядок пред`явлення вимог до поручителя є необґрунтованими, оскільки жодним чином не впливають на факт припинення поруки в силу частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович