ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/839/18

Головуючий у першій інстанції - Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1109/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області у складі судді Тіщенко Л.В. від 10 червня 2019 року (повний текст рішення складений 20 червня 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

сторони:

позивач-відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач-позивач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Талалаївська дільниця Прилуцького відділення ПАТ "Чернігівгаз",

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила поділити майно, належне їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй в натурі стінку меблеву вартістю 8000 грн.; автомобіль марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , виділити у власність ОСОБА_1 , припинивши її право власності на частку у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 38000 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 704 грн. 80 коп. судового збору, 1600 грн. витрат по оплаті правничої допомоги з підготування позовної заяви до суду та інші судові витрати в понесених на час розгляду справи розмірах.

В січні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій просив поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, виділивши ОСОБА_2 в натурі: зварювальний апарат (1 шт.) вартістю 1710,00 грн., придбаний 24.11.2016; металопластикові вікна (3 шт.) вартістю 3400,00 грн. та металопластикові двері (1 шт.) вартістю 1600 грн., придбані у 2017 році; бензопилу SPAPKYTV 3540 (1 шт.) вартістю 1750,00 грн., придбану 30.03.2017; котел газовий (1шт.) надана частина вартості 2000,00 грн., придбаний у 2017 році; транспортний засіб вантажний ГАЗ 52, 1992 року випуску, вартістю 10000,00 грн., придбаний у 2017 році; мотоцикл ІЖ Планета Спорт, вартістю 4000,00 грн., придбаний у 2017 році; косу бензинову Т4200 (1 шт.) вартістю 2000,00 грн., придбану у 2018 році; дров`яний котел (1 шт.) надана половина вартості у розмірі 5000,00 грн., придбаний у 2018 році; полірувальну машину ПМЗ 2000/180 (1 шт.) вартістю 950,00 грн., придбану у 2018 році; акумулятор СТ-60 (1 шт.) вартістю 1600,00 грн., придбаний 13.07.2018; болгарку Sturm AO 9514E (1 шт.) вартістю 950,00 грн., придбану 20.08.2018; акумулятор СТ-100 (1 шт.) вартістю 2600,00 грн., придбаний 09.10.2018; антифріз 10 л. (1 шт.) вартістю 600,00 грн., придбаний 11.09.2018; термостат (1 шт.) вартістю 550,00 грн., придбаний 11.09.2018; датчик (1 шт.) вартістю 100,00 грн., придбаний 11.09.2018; та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 22805,00 грн.

Заявою від 08.05.2019 ОСОБА_2 зменшила розмір позовних вимог та змінила предмет позову і остаточно просила поділити майно, належне їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй в натурі автомобіль марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 51109,59 грн., припинивши право власності ОСОБА_1 на частку у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль та зобов`язавши ОСОБА_1 передати їй вказаний автомобіль у технічно справному стані; меблеву стінку вартістю 8000 грн. виділити у власність ОСОБА_1 , припинивши її право власності на частку у праві спільної сумісної власності на вказану меблеву стінку та зобов`язавши її передати її ОСОБА_1 ; стягнути з неї на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці у виділеній їй частці спільного сумісного майна подружжя в розмірі 21554,79 грн., що знаходяться на депозитному рахунку Талалаївського районного суду Чернігівської області; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 704 грн. 80 коп. судового збору, витрати по оплаті правничої допомоги та інші судові витрати в понесених на час розгляду справи розмірах.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі автомобіль марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Припинено право власності ОСОБА_1 на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 автомобіль марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у технічно справному стані. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21554 грн. 79 коп., які перебувають на депозитному рахунку Талалаївського районного суду. Виділено у власність ОСОБА_1 меблеву стінку. Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на меблеву стінку. Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 меблеву стінку у належному стані. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, 9600 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу, 1884 грн. у відшкодування витрат на проведення експертизи, всього - 12188 грн. 80 коп. у рахунок відшкодування судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 9600 грн. витрат на правничу допомогу та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_1 не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам, які встановлені частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, згідно з якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, наданих до матеріалів справи адвокатом Меньком Д.Д. щодо розрахунку витрат на правничу допомогу та стягнення їх в подальшому судом.

ОСОБА_1 зазначає, що наявні у судовій справі оригінали договору про надання правничої допомоги від 20 грудня 2018 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 22.12.2018 із зазначенням ціни договору у сумі 1600 грн. взагалі не підписані зі сторони ОСОБА_2 , тому це не договір, як помилково вважав суд першої інстанції, а документ одностороннього характеру, який взагалі не має правових наслідків, а суд прийняв до уваги 2 витрачені години на підготування позовної заяви адвокатом та 1 годину на підготування угод з додатками про надання правничої допомоги. У додатку №1 від 23.01.2019 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2019 зазначено, що сторони "уклали даний договір про нижченаведене…" тобто не зрозуміло, який саме договір, якщо зазначено, що це додаток. Мабуть , сторони мали на меті укласти додаткову угоду до договору чи якийсь договір про внесення змін, але ж зазначено саме додаток - тобто те, що додається до чогось та не має взагалі правового обґрунтування і не може називатися договором. Таким чином, ОСОБА_2 та адвокат не оформили належним чином внесення змін до існуючого "договору" у частині вартості послуг адвоката відповідно до вимог статті 651 ЦК України, яка регламентує зміни договору.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що у квитанціях №64 від 22.12.2018, №2 від 04.01.2019 та №27 від 23.01.2019 адвокатом не зазначено, ким отримано кошти, у якості кого, на підставі чого. У зазначеному договорі від 20.12.2018 вказано про надання адвокатом допомоги в підготуванні позовної заяви, але вимоги первісної позовної заяви взагалі не були задоволені судом, оскільки у подальшому ОСОБА_2 змінила свої позовні вимоги на протилежні від тих, які були спочатку, тому стягнення з нього коштів за надання консультацій та допомоги у підготуванні безрезультатної для ОСОБА_2 позовної заяви від 22.12.2018, яка не була задоволена судом за первісними вимогами за волевиявленням позивачки, є незаконними. Отже, зазначені вище документи адвоката не є належними доказами, але прийняті судом в порушення ст. 77 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилися порушення в оформленні ордеру адвоката Менька Д.Д. В ордері не зазначено, кім він виданий, не зазначено чітко рік видачі ордера, у відповідній графі ордера не зазначено назву органу, в якому надається адвокатом правова допомога. За таких обставин, представництво адвоката Менька Д.Д. саме у Талалаївському районному суді Чернігівської області на підставі зазначеного ордера взагалі було незаконним. Проте, ці факти не були досліджені судом належним чином, що є порушенням ч.4 ст. 62 ЦПК України та підставою для скасування рішення у відповідній частині.

ОСОБА_1 також вважає, що в справі відсутні достатні докази - документальне підтвердження витрат на правову допомогу, належний розрахунок таких витрат та докази сплати ОСОБА_2 грошових коштів саме адвокату Меньку Д.Д. Судом першої інстанції взагалі не було перевірено фактичного виконання послуг адвокатом Меньком Д.Д. згідно з наданим ним описом виконаних послуг.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що оскільки ні ОСОБА_2 ні Меньком Д.Д. не надано у законний спосіб належних доказів на підтвердження реальності, необхідності та розумності розміру витрат на правничу допомогу, підстави для їх стягнення у сумі 9600 грн. відсутні.

Позивач-відповідач - ОСОБА_2 та третя особа Талалаївська дільниця Прилуцького відділення ПАТ "Чернігівгаз" передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Оскільки ціна позову у цій справі (оспорювана сума) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (ч.4 ст. 274 ЦПК України) та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу-відповідачу ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з апеляційною скаргою вручено 09 серпня 2019 року, відповідачу-позивачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 10 серпня 2019 року, а третій особі Талалаївській дільниці Прилуцького відділення ПАТ "Чернігівгаз" копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з апеляційною скаргою вручено 14 серпня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення поштових повідомлень.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду справи рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, 9600 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу, 1884 грн. у відшкодування витрат на проведення експертизи, всього - 12188 грн. 80 коп. у рахунок відшкодування судових витрат (а.с.125-133).

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені останньою витрати на правничу допомогу в сумі 9600 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт понесення цих витрат ОСОБА_2 та обґрунтованість їх розміру підтверджено належними доказами, а саме: розрахунком суми, витраченої на професійну правничу допомогу, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат, понесених позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 , договором про надання правничої допомоги від 20.12.2018, договором про надання правничої допомоги від 04.01.2019, додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2019 року та квитанціями №64 від 22.12.2018 і № 27 від 23 січня 2019 року (а.с. 5, 9, 112-114).

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання правничої допомоги від 20.12.2018 (а.с.5), а саме, п.1. Договору, адвокат Менько Д.Д. зобов`язався надати ОСОБА_2 правничу допомогу в підготуванні до Талалаївського районного суду позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Пунктом 2. Договору сторони узгодили, що гонорар адвоката визначається за домовленістю сторін з розрахунку необхідності ознайомлення з наданими документами, надання консультацій, визначення правової позиції в справі, підготування позову і складає 1600 грн. (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності стягнення з нього коштів за надання консультацій та допомоги у підготуванні безрезультатної для ОСОБА_2 первісної позовної заяви від 22.12.2018, яка не була задоволена судом за первісними вимогами за волевиявленням позивачки, не можуть бути прийняті судом.

Відповідно до п.2 ч.2 та ч.3 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Первісним позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову після проведеної судової товарознавчої експертизи до закінчення підготовчого засідання (а.с.98). таким чином, судом першої інстанції розглядалася первісна позовна заява ОСОБА_2 з врахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову. Оскільки позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено, вважати її безрезультатною немає підстав.

Згідно договору про надання правничої допомоги від 04.01.2019, а саме, п.1. Договору, адвокат Менько Д.Д. зобов`язався надати ОСОБА_2 правничу допомогу при розгляді в Талалаївському районному суді цивільної справи №747/839/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Пунктом 5. Договору сторони узгодили, що гонорар адвоката визначається за домовленістю сторін у розмірі 5000 грн. Можлива наступна зміна гонорару, визначеного у фіксованій сумі, у зв`язку з суттєвим зростанням обсягу допомоги, що має бути надана. Розмір гонорару за професійну правничу допомогу здійснюється з розрахунку не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на час здійснення розрахунку, за годину надання адвокатом правничої допомоги (а.с.49).

Додатком №1 від 23.01.2019 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2019 сторони узгодили, що у зв`язку з суттєвим зростанням обсягу допомоги, що має бути надана при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме з урахуванням подання відповідачем зустрічного позову, клопотання про допит свідків, необхідності підготування додаткових процесуальних документів, участі в допитах свідків, сторони досягли домовленості про збільшення розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги при розгляді у суді першої інстанції цивільної справи №747/839/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя з 5000 грн. до 8000 грн. загальний розмір гонорару, який клієнтом сплачено адвокату за весь обсяг правничої допомоги в справі, складає 9600 грн. (а.с.113).

Виконання Договору сторонами підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг від 22.12.2018, квитанцією №64 від 22.12.2018 на суму 1600 грн. (а.с.9), квитанцією №2 від 04.01.2019 на суму 5000 грн. (а.с.50), квитанцією №27 від 23.01.2019 на суму 3000 грн. (а.с.114) та розрахунком розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката в цивільній справі №747/839/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (а.с.112).

Судом встановлено відповідність фактичного виконання послуг адвокатом Меньком Д.Д. наданому ним описом виконаних послуг, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення, допущені, на його думку, адвокатом Меньком Д.Д. в оформленні ордеру, квитанцій та договорів про надання правничої допомоги, не можуть бути підставою для відмови у стягненні на користь ОСОБА_2 фактично понесених нею витрат на правничу допомогу адвоката, а можуть лише свідчити про наявність певних недоліків в веденні діловодства адвокатом Меньком Д.Д., до чого ОСОБА_2 жодного відношення не має.

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність розподілу в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції судових витрат між сторонами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 23 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: