ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М.,Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Суха Балка",

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (надалі- ПрАТ "Суха Балка") про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що впродовж тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 25 червня 2019 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та став інвалідом, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Не має змоги допомогти родині по господарству, не може приймати активну участь у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бо найменший різкий рух викликає шалений біль. В зв`язку з професійним захворюванням змінився його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань.Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 150 228 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 124 865 грн., без урахування податків фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь держави судовий збір 1 248,65грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ «Суха Балка» подали апеляційну скаргу, де, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні.

Вважає, що саме на працівника покладено обов`язок дбати про особисту безпеку, проте, позивач свідомо тривалий час працював, усвідомлюючи можливість ушкодження здоров`я.

На думку апелянта, судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», тому вважають, що розмір стягнутої моральної шкоди значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка» представник позивача зазначає про те, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та правильним по суті, та таким, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга відповідача не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність або обґрунтованість рішення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву представника позивача на апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «Суха Балка» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював з 17вересня 2003 року по 09 січня 2007 року на посаді підземного прохідника шахти ім. Фрунзе, з 09 січня 2007 року по 21січня 2013 року - підземним прохідником шахти «Ювілейна», з 21 січня 2013 року по 25 травня 2018 року - прохідником шахти ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 25 травня 2018 року звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України(а.с. 33-39).

Згідно п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 травня 2019 року, професійне захворювання у позивача виникло за обставин праці на ш. ім. Фрунзе, де він виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів локальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови паці характеризувалися фізичними перевантаженнями (а.с. 11).

Відповідно до п. 17 Акту, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є важкість праці, фізичне навантаження, пил з вмістом вільного діоксину кремнію, що перевищують нормативної допустимості (а.с. 11).

За висновком МСЕК від 25 червня 2019 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 14-15).

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання позивач частково отримав під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що саме на працівника покладено обов`язок дбати про особисту безпеку, проте, позивач свідомо тривалий час працював, усвідомлюючи можливість ушкодження здоров`я, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 пропрацював на підприємстві відповідача в період з 2003 року по 2018 рік. Висновком МСЕК від 25 червня 2019 року позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням та третя група інвалідності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПрАТ «Суха Балка» - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні,не заслуговують на увагу, оскільки, згідно п. 17 Акту, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є важкість праці, фізичне навантаження, пил з вмістом вільного діоксину кремнію, що перевищують нормативної допустимості, та згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Однак, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 у зв`язку професійним захворюванням, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів більше 14 років, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 65%, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та зменшити з 124 865 грн. до 95 000 грн., що відповідно положення п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1, 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_3 зменшити його з 124 865 грн. до 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн. 00 (нуль) копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «СухаБалка» на користь держави судового збору з 1 248,65 гривень до 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Суха Балка» за подання апеляційної скарги судовий збір, у розмірі 828 (вісімсот двадцять вісім) гривень 42 (сорок дві) копійки за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: