Ухвала

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2/0417/6302/2012

провадження № 61-37079ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, що підтверджується відомостями на поштовому конверті, тобто з пропуском встановленого законом строку, а також з порушенням вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У відповідності до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена статтею 390 ЦПК Україниу чинній редакції.

До касаційної скарги додано клопотання, у якому заявники просять поновити строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущений з поважних причин. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що про існування рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року вони дізналися 18 вересня 2017 року після відкриття виконавчого провадження, оскільки жодних повідомлень із суду апеляційної інстанції не отримували. Копію оскаржуваного судового рішення отримано ними 28 грудня 2017 року після звернення з відповідною заявою. З даною касаційною скаргою до суду касаційної інстанції вони зверталися вже двічі, однак ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року та Верховного Суду від 19 липня 2018 року її було повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних у ній недоліків.Заявникам необхідно було надати до суду касаційної інстанції належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а також сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги. Заявникам роз'яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копії ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2018 року отримано заявниками 14 листопада 2018 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано квитанції від 26 листопада 2018 року про плату судового збору у загальному розмірі 2 927,00 грн, а також клопотання, у якому вони просять поновити строк на касаційне оскарження вказаного судового рішення, посилаючись на те, що копію ухвали Верховного Суду від 19 липня 2018 року, якою було повернуто попередню їх касаційну скаргу, вони отримали 30 липня 2018 року, на підтвердження чого додано копію поштового конверту та витяг з офіційного сайту «Укрпошта». Пошук адвоката, який би практично безоплатно надав правову допомогу у вирішенні даного питання через складне фінансове становище, підготовка ним необхідних документів та пошук коштів на сплату судового збору зумовили такий тривалий строк (з 30 липня 2018 року по 17 жовтня 2018 року) на повторне подання касаційної скарги після її повернення.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Заявляючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заявники вказують на те, що про ухвалення 08 листопада 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення вони дізналися 18 вересня 2017 року після відкриття виконавчого провадження. Заявникам достеменно було відомо про розгляд у суді справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з них досить значної заборгованості за кредитним договором, однак вони не вживали заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року було прийнято у відкритому судовому засіданні та оприлюднено 17 листопада 2016 року, а відтак, з урахуванням положень частини першої статті 4 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень», з цієї дати було відкритим для безоплатного цілодобового доступу, у зв'язку з чим заявники мали реальну можливість ознайомитися з його змістом та подати касаційну скаргу у встановлений процесуальним законом строк.

Посилання у клопотанні на те, що тривалий строк на повторне подання касаційної скарги (з 30 липня 2018 року по 17 жовтня 2018 року) зумовив пошук коштів на сплату судового збору, є необґрунтованими, оскільки відповідно до наданих квитанцій такий збір був сплачений лише 26 листопада 2018 року, вже після залишення цієї касаційної скарги без руху.

Крім того, доводи щодо пошуку адвоката, який би надав правову допомогу у вирішення даного питання, та підготовки ним необхідних документів, на які заявники посилалися у клопотанні на підтвердження поважності причин пропуску строку, не заслуговують на увагу, оскільки касаційна скарга подана ними вже втретє і у заявників було достатньо часу для складення її тексту з урахуванням вимог ЦПК України.

Заявники не надали доказів вжиття ними своєчасних та належних мір для того, аби не пропустити строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року. Обставини, якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовують поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не вказують на наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених належними доказами, у зв'язку з якими вони звернулися з касаційною скаргою лише у жовтні 2018 року.

За правилами статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано більше ніж через один рік десять місяців після закінчення строку на касаційне оскарження, а зазначені заявниками причини пропуску строку свідчать про їх бездіяльність і не зумовлені особливими і непереборними обставинами, вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, а тому суд не знаходить підстав для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов