УХВАЛА

07.02.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.04.2011р. з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, 22.06.2005р.н. За заявою ОСОБА_2 01.10.2018р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1000/11, який було видано лише 20.09.2018р. на підставі вищезазначеного судового рішення.

13.12.2018р. старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_6 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Вважає, що вказана постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки мотивована тим, що сукупний розмір заборгованості скаржника за період з 01.01.2015р. по 01.12.2018р. складає 108384,54 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Проте державним виконавцем не було враховано, що заочне рішення суду було прийнято 18.04.2011р., а виконавчий лист за заявою ОСОБА_2І був виданий лише 20.09.2018р., тобто зі спливом більш, ніж 8 років після винесення заочного рішення, про існування якого скаржник взагалі дізнався 19.12.2018 року, коли отримав оскаржувану постанову.

Таким чином, розмір заборгованості за аліментами перед ОСОБА_2 у сумі 108384, 54 грн. утворився лише з вини самої ОСОБА_2, оскільки за заявою про примусове виконання рішення суду вона звернулась лише в жовтні 2018 році.

Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №57311028 від 13.12.2018 року старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_6 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Стягувач в судове засідання не зявилась.

Державний виконавець в судовому засіданні просила в задоволені скарги відмовити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України, встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, суд встановив, що на виконанні відділу примусового виконання Дніпровського районного відділу виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області знаходиться виконавче провадження ВП №57311028 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на загальну суму 108384,54грн.

Вказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1000/11, який було видано 20.09.2018р. було відкрито за заявою стягувача 01.10.2018р.

13.12.2018р. старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_6 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Сукупний розмір заборгованості скаржника за період з 01.01.2015р. по 01.12.2018р. складає 108384,54 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому у відповідності до ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлює підстави заборонити боржнику виїзд за кордон.

Однак на думку, суду державним виконавцем не враховано, що заочне рішення суду було прийнято 18.04.2011р., а виконавчий лист за заявою ОСОБА_2І був виданий лише 20.09.2018р., відповідно виконавче провадження відкрито 01.10.2018 року. Про існування виконавчого провадження та рішення суду скаржник дізнався 19.12.2018 року, коли отримав поштою оскаржувану постанову. Тобто розмір заборгованості за аліментами перед ОСОБА_2 у сумі 108384, 54 грн. є наслідком бездіяльності стягувача ОСОБА_2, оскільки отримала виконавчий документ та звернулась із заявою про примусове виконання рішення суду тільки в жовтні 2018 році.

Таким чином в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про умисне ухилення боржника від виконання рішення. Посилання на заборгованість за відсутності відповідних доказів не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тому на думку суду, постанова ВП №57311028 від 13.12.2018 року старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_6 винесена передчасно.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Обмеження конституційних прав громадянина є крайнім заходом і підлягає застосуванню відповідно до закону у разі, якщо всі інші передбачені законом заходи щодо виконання рішення суду не дали результату.

Також представник скаржника пояснив та підтвердив відповідними письмовими доказами той факт, що скаржник 12.03.2018р уклав з МО «Валеруна» трудовий договір № 2, за умовами якого ОСОБА_1 прийняли на роботу на посаду штукатура в Литовській республіці. Проте на теперішній час скаржник не має можливості виїхати за кордон на заробітки, які є єдиним джерелом його існування, та погасити заборгованість з аліментів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає скаргу вмотивованою та такою що підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази, того, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду і виконавцем здійснено всі заходи передбачені законом для виконання рішення суду, адже факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №57311028 від 13.12.2018 року старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_6 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.Е. Дорошинська