УХВАЛА

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 640/2161/18

провадження № 61-896ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості про поновлення на навчанні та визнання невиконання умов договору незаконним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості про поновлення на навчанні та визнання невиконання умов договору незаконним.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та Харківським міським центром зайнятості укладено договір про професійне навчання безробітного.

Під час підписання вказаного договору позивач доповнив пункт 2. 2 наступним змістом: «Харківський міський центр зайнятості бере на себе обов'язок направити безробітного ОСОБА_1 на проходження медичного огляду перед проходженням ним професійно-практичної підготовки на виробництві та перед проходженням ним виробничої практики».

Наказом від 08 лютого 2018 року № 59-В-СНН Харківський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості відрахував позивача з числа слухачів групи 59-ХЦ/17 за невиконання вимог навчального плану та навчальних програм.

Зазначені підстави є неправдивими, оскільки позивач навчання не прогулював, а його відсутність на навчанні зумовлена поважними причинами.

Позивачу незаконно було заборонено працювати за швейною машиною з вини Харківського міського центру зайнятості, який відмовився виконувати умови договору щодо направлення позивача на проходження медичного огляду напередодні виробничої практики, а інструктаж по техніці безпеки з позивачем за новою Інструкцією проведений не був.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

05 січня 2019 року (відповідно до результатів відстежування поштового відправлення на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта») ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року, в якій просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у даній справі є вимоги немайнового характеру про визнання наказу Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості про відрахування незаконним, зобов'язання Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості поновити навчання позивача; визнання відмови Харківського міського центру зайнятості виконувати умови договору про професійне навчання безробітного в частині направлення позивача на проходження медичного огляду перед проходженням виробничої практики незаконною.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, виходячи з положень частини дев'ятої статті 19 ЦПК України та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на дату подання касаційної скарги становить 881 000,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьоїстатті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості про поновлення на навчанні та визнання невиконання умов договору незаконним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько