ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/454/19
Єдиний унікальний номер справи: 653/2674/17
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 лютого 2019 року м. Херсон

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Майданік В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, як розпорядження на випадок смерті,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

На зазначене рішення позивачем ОСОБА_2 подана 28 грудня 2018 року апеляційна скарга.

Апеляційна скарга була подана після закінчення 30-денного строку, установленого ч.1 ст.354 ЦПК України, виходячи з наступного: повне рішення було складено 23.11.2018р; його копія вручена представнику скаржника ОСОБА_3, а значить вважається, що і самому скаржнику саме 27.11.2018р; останній день подання скарги в такому випадку є четвер, 27 грудня 2018р включно; скаргу ж подано 28 грудня 2018р.

Скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення, мотивуючи своє прохання тим, що рішення ним було отримано 30.11.2018 року.

Крім того, скарга не відповідала вимогам п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, зокрема не було сплачено судовий збір в розмірі 960,00грн.

Ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 18.01.2019 року вказану апеляційну скаргу згідно ст.ст.185, 354, 357 ЦПК України було залишено без руху. Скаржнику було надано строк в 10 днів для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення, а також надано строк для подачі квитанції про сплату судового збору у розмірі 960,00грн.

При цьому суд апеляційної інстанції визнав неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення. Зокрема, визнав такими, що не відповідають дійсності, посилання скаржника на отримання ним повного рішення 30.11.2018 року, оскільки повне рішення було отримано його представником, а значить і ним самим, ще 27.11.2018 року (а.с.167).

До Херсонського апеляційного суду надійшла 05 лютого 2019 року заява на виконання ухвали суду від 18.01.2019 року. А саме подана квитанція про сплату судового збору в розмірі 960,00грн та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник повторив, що він отримав копію рішення 30.11.2018р, його ж представник, який, як зазначено судом, отримав копію рішення 27.11.2018р, не мав можливості подати вчасно скаргу, оскільки знаходився на лікарняному.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, враховую таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Вважаю, що вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення є неповажними, адже ним не наведено жодних доказів на підтвердження того факту, що його представник у відповідний час перебував на лікарняному. Одних посилань з цього приводу є явно недостатньо, адже в такому випадку інша сторона може мати обґрунтовані сумніви у безсторонності на неупередженості суду.

Конструкція ст.357 ЦПК України передбачає можливість для скаржника надання інших підстав для поновлення строку у випадку, якщо вказані ним підстави визнані неповажними. І скаржник мав би відповідально віднестись до викладення інших підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

Однак цього ним не зроблено, вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані неповажними.

Крім того, слід зазначити й таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов'язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов'язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

За таких обставин, слід дійти висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata.

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.354, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, як розпорядження на випадок смерті.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В. Майданік