ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3423/19

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1548/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_1 ;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка» про стягнення коштів,

прізвище судді: Логвіна Т. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 11 жовтня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка про стягнення з відповідача надбавки за особливі умови роботи, за період з серпня 2014 року по січень 2018 року в сумі 69983 грн, 1021 грн 87 коп. компенсації втрати частини заробітної плати та 7000 грн витрат, понесених на правову допомогу адвоката.

В обґрунтування позову вказувала, що наказом № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 відповідач з 01.08.2014 безпідставно відмінив їй виплату надбавки, яку було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 № 1073 у розмірі 50% посадового окладу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував під час розгляду справи положення Постанови Кабінету Міністрів України №1073 від 30.09.2009 року, якою передбачено встановлення в межах фонду оплати праці набавки в розмірі 50% посадового окладу на відміну від встановленого адміністрацією закладу лише у 2019 році розміру надбавки у вигляді 5% , в тому числі за минулі роки.

Вказувала, що відповідачем не доведено відсутності фінансової можливості виплачувати надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу і не подано доказів щодо правових підстав для зменшення розміру цієї надбавки. Зазначала, що суд не розглянув по суті питання стягнення компенсації втрати частини заробітної плати.

Виходячи з того, що надбавка відноситься до структури заробітної плати, проте відповідач змінив умови праці у бік погіршення, позбавивши її надбавки, як додаткової заробітної плати, не попередивши її про це, та не погодивши розмір надбавки, що є предметом спору між сторонами, з первинною профспілковою організацією закладу, позивач вважала, що має право на оплату праці згідно з попередніми умовами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни, посилаючись на те, що воно відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справу розглянуто судом апеляційної інстанції за правилами спрощеного провадження без повідомлення її учасників.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.07.1996 року прийнята на посаду бібліотекаря наукової бібліотеки Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка.

Наказом Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі й позивачеві, було знято надбавку за особливі умови роботи в розмірі 50% від посадового окладу, починаючи з 01.08.2014 року.

Зазначений наказ було видано на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 89 від 25 березня 2014 року, якою до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. № 1073 Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек було внесено зміни про те, що 50 % надбавки є її граничним розміром, при цьому конкретний розмір надбавки має встановлюватись керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

В подальшому, наказом Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі й позивачеві, на період з 01.08.2014 по 31.10.2018 було встановлено надбавку за особливі умови роботи в розмірі 5% посадового окладу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухваливши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення позивачці надбавки до заробітної плати за особливі умови роботи в розмірі 5% посадового окладу було здійснено керівником навчального закладу у відповідності з його повноваженнями, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.3009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» зі змінами, та вимогами чинного законодавства.

Наказ керівника закладу про визначення надбавки саме в такому розмірі є чинним, позивачем не оспорювався, а тому суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача надбавки у більшому розмірі не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що відміну встановленої раніше надбавки за особливі умови роботи за наказом №100 вк/ІІ від 21 травня 2014 року не було погоджено з первинною профспілковою організацією, а також про те, що роботодавець завчасно не повідомив працівника про зміну умов оплати праці, не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки питання про законність видання Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка зазначеного наказу не було предметом судового розгляду, а тому вони не стосуються предмету спору.

За правилом ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, однак вимог про визнання незаконним наказу №100 вк/ІІ від 21 травня 2014 року позивач не заявляла, в той час як суд позбавлений права виходити за межі заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою її вимоги про стягнення з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка компенсації втрати частини заробітної плати та витрат на правову допомогу адвоката, оскільки по ним не було постановлено судового рішення, не можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення, виходячи з положень процесуального закону.

У випадку, коли стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, однак судом не було ухвалено судового рішення, а також, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, за правилом ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з наведених питань.

Такий порядок усунення неповноти судового рішення прописано у процесуальному законі, відповідно апеляційний суд не вправі вирішувати ці питання на стадії апеляційного розгляду в порушення приписів закону.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо суті спору, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: