Провадження №: 2/752/3271/19
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.,

з участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 10 000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 21.07.2009 року по 18.06.2018 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, котрий був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1387 та розірваний згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року.

Від даного шлюбу вона та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Вона самостійно доглядає, виховує та утримує сина, вживає вичерпних заходів стосовно створення належних умов для його фізичного, духовного та морального розвитку.

Щомісячно на сина нею витрачається близько 20 000,00 грн., і ці витрати вона не може скоротити, оскільки вони є мінімальними для нормального розвитку дитини.

Разом з тим, вона не в змозі самостійно забезпечити такий рівень життя, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом. ОСОБА_2, будучи здоровою та працездатною особою, може собі дозволити сплачувати аліменти саме у розмірі 10 000,00 грн., він є кінцевим бенефіціарним власником та керівником юридичної особи, часто виїжджає за кордон на відпочинок, крім того, особисто зобов'язувався, написавши розписку, сплачувати щомісячно на утримання сина 5 000,00 грн.

Ухвалою від 11.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково та просив суд стягувати з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свою позицію мотивував тим, що дійсно є керівником юридичної особи, проте, у зв'язку із економічними змінами в державі на сьогодні його дохід зменшився, і становить 3 800,00 грн. на місяць. До того ж зауважив, що ніколи не відмовлявся від виховання та утримання своєї дитини, коли була можливість, добровільно надавав матеріальну допомогу у розмірі 5 000,00 грн. на її утримання, сприяв її духовному та фізичному вихованню, забезпечував її можливістю відпочинку, відносин з дитиною не переривав та постійно з нею спілкується. Зазначив, що дійсно у 2018 році мав поїздки за кордон: у весільну подорож та з метою відвідування родичів, проте, вказав, що останні відбулись за рахунок його дружини при його мінімальних затратах.

Позивачем в порядку ст. 179 ЦПК України було подано відповідь на відзив, в якому повністю заперечила проти тверджень позивача, вважаючи їх безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Посилаючись на обов'язок відповідача утримувати дитину та можливість останнього надавати матеріальну допомогу наполягала на стягненні на її користь на утримання сина аліментів з відповідача саме 10 000,00 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення до суду позовної заяві до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З матеріалів справи вбачається, що з 21.07.2009 року по 18.06.2018 року сторони у справі перебували у шлюбі, котрий був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1387 та розірваний згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року (а.с. 14-18).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 сторони у справі є батьками неповнолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

З пояснень позивача, викладених при зверненні до суду у позові, і не заперечених відповідачем, вбачається, що дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні.

Крім того, з відповіді позивача на відзив відповідача вбачається, що останньою не заперечуються факти періодичної часткової участі відповідача в утриманні дитини та спілкування з нею.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що місячний дохід відповідача складає 3 800,00 грн.

Позивач, в сою чергу, стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 10 000,00 грн., разом з тим, останньою не зазначено доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього грошових коштів, тощо.

Одноразові поїздки відповідача у 2018 році, що останнім до речі не заперечувалось, за кордон, та наявність у нього рухомого майна, отриманого в результаті поділу майна подружжя, не є, на думку суду, беззаперечним доказом можливості останнього сплачувати аліменти саме у розмірі 10 000,00 грн.

При цьому посилання позивача на те, що відповідач приховує свої реальні доходи також не доведена перед судом в порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, а тому до уваги не приймається.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, та, виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов'язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що позивач не обґрунтовує в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України необхідність та можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі саме у розмірі 10 000,00 грн., при цьому зазначає, що відповідач має можливість їх сплачувати, а отже має дохід, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років, з урахуванням позиції відповідача надходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини, аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.12.2018 року і до повноліття дитини.

На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов'язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 75, 80, 84, 180-184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133 ,141, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 274-279, 352, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення до суду позовної заяви, тобто з 06.12.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Глодяни Молдова, ІПН НОМЕР_2, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1; адреса місця проживання: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко