Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 та позбавити його права користування і виселити з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі договору дарування від 13.12.2007р. вона є власником квартири АДРЕСА_1. Ця квартира була подарована позивачці її тіткою ОСОБА_3 Після укладання договору дарування у позивачки з ОСОБА_3 була домовленість про те, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 кілька місяців поживуть у подарованій позивачці квартирі, а потім переїдуть до іншого помешкання. На теперішній час тітка ОСОБА_3 з квартири виїхала та змінила адресу реєстрації, а її чоловік ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованим і проживає в квартирі. Добровільно залишити квартиру він не бажає. Позивачка ніколи не проживала у подарований їй квартирі, не є членом сім'ї відповідача та не вела з ним спільне господарство. Проживання та реєстрація відповідача в квартирі позбавляє позивачку можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, тому позивачка змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, вважає, що не має ніяких підстав виселяти його з квартири.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2007року.

ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 подарувала її тітка ОСОБА_3.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, після укладання шлюбу 30.04.1999 р. ОСОБА_3.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є чоловіком попереднього власника квартири ОСОБА_3, не є членом сім'ї нового власника житлового приміщення позивачки ОСОБА_1, разом з ОСОБА_1 вони не проживають, ніякого спільного господарства вони не ведуть, ніяких угод про порядок користування квартирою між ОСОБА_2 та власником квартири ОСОБА_1 не укладалось.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував що він один мешкає в квартирі АДРЕСА_1, його дружина, попередній власник, ОСОБА_3 виїхала з квартири та знялася з реєстрації.

В постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-709цс16, викладена в Постанові від 16.11.2016 р., вказує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування, зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, реєстрація відповідача ОСОБА_2 у квартирі, яка належить позивачці, порушує її права, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки право власності позивачки ОСОБА_1 на квартиру є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, відповідач ОСОБА_2 не має права перешкоджати позивачці у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном, відповідач втратив право користування квартирою, у зв'язку із чим підлягає виселенню.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що слід усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання та виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.02.2019року.

СУДДЯ