Справа № 304/452/15-ц
Провадження № 2/304/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/452/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 24 березня 2008 року відповідач ОСОБА_2 за кредитним договором №МКL6GA00000026 отримав 40 000,00 доларів США на строк до 23 березня 2028 року. Оскільки такий своєчасно не виплачував грошові кошти для погашення кредиту, відсотків, комісії та інших витрат відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № МКL6GA00000026, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення суми заборгованості, яка станом на 04 березня 2015 року склала 122 261,99 доларів США, що за курсом 23,77 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 березня 2015 року складає 2 906 167,17 грн., з яких 85 841,58 доларів США заборгованість за кредитом; 19 221,54 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом; 553,49 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 813,36 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи 10,52 долари США штраф (фіксована частина), 5 821,50 доларів США штраф (процентна складова), тому просить стягнути вказану суму боргу у судовому порядку.

Ухвалою Перечинського районного суду від 22 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості призначено судово-економічну експертизу, провадження у справі на час проведення такої зупинено.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 25 травня 2018 року провадження у даній справі поновлено та призначено судове засідання на 11.00 год. 07 червня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. У останніх мотивував свою позицію тим, що згідно кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 40 000 доларів США на термін до 23 березня 2028 року, а останній, у свою чергу, повернути такий та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Так, загальний розмір доступного до одержання позичальником кредиту за умовами, погодженими в п. 8.1 договору, склав 49 800 доларів США, з яких 40 000 доларів США видача готівки на споживчі цілі, 9 800 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 договору (кошти, що сплачуються банком на погашення страхових платежів, належних з позичальника прямо кваліфікуються як кредитні), винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00%, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів. Банк виконав свої зобовязання та 25 березня 2008 року надав відповідачу 40 000 доларів США кредитних коштів для споживчих цілей. Саме ця сума була зафіксована банком як початкова база для розрахунку боргу. Крім цього, 21 травня 2008 року на виконання додаткової угоди укладеної цього ж дня до вказаного кредитного договору банком надано позичальнику ще 15 000 доларів США кредитних коштів для споживчих цілей, відтак реальна сума кредиту в цілому склала 55 000 доларів США. Крім цього, даної додатковою угодою сторони погодили, що загальний розмір доступного для одержання ОСОБА_2 кредиту склав 68 400 доларів США (55 000 доларів США видача готівки на споживчі цілі, 13 400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 договору (кошти, що сплачуються банком на погашення страхових платежів, належних з позичальника прямо кваліфікуються як кредитні), винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00%, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів). Інші умови кредитного договору №МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року залишилися незмінними. Разом з цим, 24 листопада 2008 року відповідач вперше порушив свої зобов'язання по сплаті чергових платежів, визначених вказаним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. З метою її реструктуризації 13 березня 2013 року була укладена додаткова угода до кредитного договору № МКL6GA00000026, за якою загальну суму заборгованості зменшено на 32 363,14 доларів США, тіло кредиту склало 83 153,08 доларів США та банком було здійснено сплату страхових внесків у розмірі 417,42 долари США. У подальшому, внаслідок додаткової угоди від 12 серпня 2013 року до зазначеного кредитного договору загальну суму заборгованості зменшено на 32 472,56 доларів США, а тіло кредиту склало 83 768,35 доларів США. Крім цього, у ході розгляду справи представником позивача подано заперечення на висновок судово-економічної експертизи № 8963 від 30 серпня 2017 року, складений судовим експертом ОСОБА_3, оскільки такий вчинений без дотримання вимог законодавства України, що регулює проведення відповідних експертиз та всупереч доказам, що містяться в матеріалах справи. Вказує, що правочин (кредитний договір № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року з додатковими угодами до нього) є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним й у силу презумпції правомірності правочину за ст. 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним. За таких обставин експерт була зобовязана врахувати права та обовязки як ОСОБА_2, так і АТ КБ «ПриватБанк», що встановлені умовами кредитного договору, в тому числі щодо строків та порядку погашення кредиту, сплати обовязкових платежів, відповідальності сторін за невиконання зобовязань та порядку зарахування коштів на погашення існуючої заборгованості. Разом з цим, наведене експерт не встановила та не врахувала при проведенні експертизи. Крім цього, експерт поза межами поставлених їй питань здійснила аналіз платежів у валюті України гривні, тоді як валютою за умовами кредитного договору є долари США (кредит видавався у цій валюті і обовязок виконання зобовязань по поверненню такого також встановлено у ній). Відтак твердження експерта про те, що позичальником у період з 25 березня 2008 року по 14 березня 2013 року ОСОБА_2 було здійснено повне погашення тіла кредиту, відсотків і пені, а також існує переплата по договору за період з 15 березня 2013 року по 04 березня 2015 року у гривневому еквіваленті у розмірі 455 262 грн. є абсурдним. Крім цього, вказане спростовується самим фактом укладення між сторонами додаткових угод від 13 березня та 12 серпня 2013 року, зокрема, згідно останньої позичальник погодився, що розмір залишку по кредиту становить 86 312,74 долари США. Враховуючи вищенаведене та те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 (ст. 110) ЦПК України, тому такий не може бути визнаний належним доказом та взятий судом до уваги. Також у судовому засіданні вказав, що оскільки експерт не дала відповідь на перше питання, тому тим самим поставила під сумнів достовірність відповіді на третє питання ухвали про призначення експертизи (як може бути вірним висновок про відсутність заборгованості, якщо розрахунок такої поставлений експертом під сумнів). Висновок експерта це лише один з доказів, а при вирішенні справи всі докази мають досліджуватися в сукупності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не зявилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі за наявними матеріалами справи, зокрема з врахуванням поданого ним розрахунку заборгованості (згідно якого сума заборгованості ОСОБА_2 перед банком без врахування страхових платежів, передбачених укладеним кредитним договором (так як такі відповідачу банком не виплачувалися), складає 14 069,82 долари США) та результатами проведеної експертизи, проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником усіх прав та обовязків якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МКL6GA00000026, згідно якого банк надав позичальнику шляхом видачі готівки через касу кредитних коштів у розмірі 49 800 доларів США, з яких 40 000 доларів США на споживчі цілі, 9 800 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору, на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2028 року з періодом сплати з 05 по 10 число кожного місяця щомісячного платежу у сумі 458,49 доларів США згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 8.3 вказаного договору забезпеченням виконання позичальником зобовязань виступає іпотека будинку № 79 по вул. Українській в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, загальною площею 105,30 кв. м. (а. с. 9-11).

Також встановлено, що 21 травня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, згідно якої п. 8.1 викладено у новій редакції, а саме банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2028 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 68 400 доларів США на наступні цілі 55 000 доларів США на споживчі цілі та 13 400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору, із наданням банку у період з 05 по 10 числа кожного місяця щомісячного платежу у сумі 631,42 доларів США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а. с. 11-12, 13).

13 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року. За умовами такої, зокрема, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 32 363,14 доларів США пені та викладено п. 8.1 договору в наступній редакції: «Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року до 23 березня 2028 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредиту у розмірі 83 153,08 доларів США на наступні цілі: 40 000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 43 153,08 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,26% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 10 числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 13 березня 2013 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 249,33 долари США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а. с. 84-85, 86-87).

12 серпня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, якою внесено зміни до останнього та зменшено суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди на пеню у розмірі 32 472,56 доларів США. Крім цього, викладено п. 8.1 Договору в новій редакції: «Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року до 23 березня 2028 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредиту у розмірі 83 768,35 доларів США на наступні цілі: 40 000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 43 768,35 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,26% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 10 числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 12 серпня 2013 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 263,77 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться у строки відповідно до Графіка погашення кредиту (додаток № 1).

Відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не предявлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: - одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу; здійснити продаж у касі банку готівкою іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку предявлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати.

Згідно ст. 2.2.7 вказаного договору у випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів на погодженим з банком договорам страхування, б анк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3 даного договору. Позичальник зобовязується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплату відсотків за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 04 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 122 261,98 доларів США (що за курсом НБУ станом на 04 березня 2015 року складає 2 906 167,41 грн.), з яких 85 841,58 доларів США заборгованість за кредитом; 19 221,54 долари США заборгованість за відсотками; 553,49 доларів США заборгованість за комісією; 10 813,36 доларів США заборгованість по пені; 10,51 долар США штраф (фіксована частина) та 5 821,50 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-7).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно п. 2.2. кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року позичальник зобовязується використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1 даного договору, сплатити банку відсотки за користування кредитом та винагороду відповідно до п. 8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2. та 7.2 даного договору.

Відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами даного договору банк на власний розсуд має право розірвати договір у судовому порядку або згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією є обґрунтованою.

Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, а саме пунктом 5.1 передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожен день прострочки. При цьому, відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до 8.4 договору при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

У той же час, згідно з пунктом 5.3 кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову (а. с. 9-11).

Відповідно до п. 7 додаткової угоди № 2 від 12 серпня 2013 року до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті (а. с. 78-83).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/32393/14-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах, а саме 250 грн. штраф (фіксована частина), 125 525 (сто двадцять пять тисяч пятсот двадцять пять) грн. 33 коп. штраф (процентна складова) (5% х 105 616,61 долар США х 23,77 грн.), а пеня з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

Що стосується наявного в матеріалах справи висновку судово-економічної експертизи № 8963 даного судовим експертом ОСОБА_3, то такий не є обґрунтованим та об'єктивним, відтак підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Так, ухвалою Перечинського районного суду від 22 серпня 2016 року у даній справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по нарахуванню і сплаті тіла кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, додатковими угодами до нього (№ № 1, 2 від 21 травня 2008 року та 12 серпня 2013 року відповідно, а також від 13 березня 2013 року) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? 2. Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором №МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року вимогам Положення про кредитування публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»? 3. Яким є розмір заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» згідно кредитного договору №МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року та додаткових угодами до нього (№ № 1, 2 від 21 травня 2008 року та 12 серпня 2013 року відповідно, а також від 13 березня 2013 року), у тому числі за тілом кредиту, процентами, комісією, пенею, а також штрафами, станом на 04 березня 2015 року?

30 серпня 2017 року судовим експертом Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 дано висновок судово-економічної експертизи № 8963. Так, згідно зроблених висновків підтвердити відповідність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_2 (по нарахуванню і сплаті тіла кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів) перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року з додатковими угодами до нього та розрахункових документах щодо видачі і погашення кредиту за цим кредитним договором експерту не виявилося можливим. Також не надалося за можливе встановити чи відповідає метод нарахування банком процентів за вказаним кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки зазначене Положення на дослідження експерту не надано. Разом з цим, ОСОБА_3 зробила висновок про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року та додаткових угодами до нього (№ № 1, 2 від 21 травня 2008 року та 12 серпня 2013 року відповідно, а також від 13 березня 2013 року), у тому числі за тілом кредиту, процентами, комісією, пенею, а також штрафами, станом на 04 березня 2015 року, та наявність переплати позичальника за вказаним договором у сумі 455 262 грн.

Свою позицію мотивувала, зокрема, тим, що із розрахунку заборгованості за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року вбачається, що станом на 04 березня 2008 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором становить 122 261,99 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 04 березня 2015 року становить 2 906 167,17 грн. Так, для підтвердження видачі кредитних коштів банком на виконання кредитного договору №МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року експертом було досліджено заяву на видачу готівки № 2 від 25 березня 2008 року у сумі 40 000 доларів США, в якій в дебеті рахунку для зарахування коштів вказаний рахунок «2203…», який має ознаки рахунку класу 2. Операції з клієнтами, а субрахунок 2203 Дострокові кредити на поточні потреба, що надані фізичним особам. З даного рахунку можуть видаватися кошти у національній валюті України, тобто гривні. Відтак, 25 березня 2008 року позичальник отримав 202 000 грн., що за офіційним курсом НБУ (505,00 грн./100 доларів США) еквівалентно 40 000 доларам США. Згідно проведеного експертом розрахунку саму заборгованості по тілу кредиту, відсотках за користування кредитом та пеня є відмінними від розрахунку, наданого банком, що міститься в матеріалах справи, а саме загальна сума нарахованих щомісячних платежів склала 317 062,09 грн., з яких тіло кредиту 202 000 грн., нараховані відсотки 115 062,09 грн.; пеня за розрахунковий період з 25 березня 2008 року по 04 березня 2015 року склала 1 398 грн. У той же час, за даними матеріалів справи у вказаний період позичальник для погашення зобовязань здійснив платежі як в гривневому, так і в доларовому еквіваленті, що підтверджується квитанціями на оплату, на загальну суму 773 722,09 грн. або 98 074,52 долари США, з яких тіло кредиту 202 000 грн., відсотки за користування коштами 115 062,09 грн., пеня 1161398,00 грн. За наведеного випливає, що за період з 25 березня 2008 року по 14 березня 2013 року позичальником було здійснено повне погашення тіла кредиту у сумі 202 000 грн., відсотків 115 062,09 грн. та пені 1 398 грн., а в період з 15 березня 2013 року по 04 березня 2015 року здійснені платежі на суму 455 262 грн. становлять переплату за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з цим, вказаний висновок експерта не може бути достовірним доказом, оскільки дійсні обставини справи на його підставі встановити неможливо.

Так, з розрахунку заборгованості станом на 04 березня 2015 року за договором №МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року вбачається, зокрема, що 14 березня 2013 року відповідачем погашено заборгованість на суму 35 559,70 доларів США, така врахована у рахунок погашення загальної заборгованості за вказаним договором (а. с. 4-7).

У ході розгляду справи встановлено, що додатковою угодою № 2 від 12 серпня 2013 року до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року сторони внесли зміни до останнього та дійшли згоди, що станом на 10 вересня 2013 року залишок по кредиту ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 86 312,74 долари США (а. с. 78-83).

Разом з цим, вказане експертом не враховано та всупереч наявним у матеріалах справи кредитного договору, додаткових угод до нього та банківських документів здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року виключно із суми кредиту 40 000 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу на момент видачі позивачем коштів відповідачу, а саме 25 березня 2008 року, хоча валютою зобовязання визначено долари США, без врахування порушення ОСОБА_2 погодженого сторонами Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною вказаного кредитного договору.

Таким чином, вищенаведене повністю спростовує висновок судово-економічної експертизи № 8963, даний судовим експертом Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, відтак такий підлягає відхиленню судом.

З цих же підстав суд не бере до уваги та відхиляє поданий представником відповідача розрахунок заборгованості, згідно якого, на його думку, сума заборгованості ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» не може становити більше, ніж 14 069,82 долари США.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 цього Кодексу суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що досліджені у ході розгляду справи докази у сукупності є достатніми для того, щоб дійти висновку про доведення позивачем обставин щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року у розмірі 105 616,61 долар США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 04 березня 2015 року становить 2 510 506,82 грн., з яких 85 841,58 доларів США (2 040 454,36 грн.) заборгованість за кредитом, 19 221,54 доларів США (456 896,01 грн.) заборгованість за відсотками, 553,49 доларів США (13 156,46 грн.) заборгованість з комісії; а також 250 грн. штраф (фіксована частина) та 125 525,33 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 3 654 грн. судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (90,71 % від ціни позову), з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 314,54 грн. (3 654 грн. х 90,71 %) судового збору.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 509, 510, 524, 526, 527, 530, 533, 536, 546, 549, 550, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (89210, Закарпатська область, Перечинський район, с. Дубриничі, вул. Українська, № 79; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д; , МФО 305299, р/р 3111) заборгованість за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року в розмірі 105 616 (сто пять тисяч шістсот шістнадцять) доларів США 61 цент, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 04 березня 2015 року становить 2 510 506 (два мільйони пятсот десять тисяч пятсот шість) грн. 82 коп., з яких 85 841 (вісімдесят пять тисяч вісімсот сорок один) долар США 58 центів (2 040 454,36 грн.) заборгованість за кредитом, 19 221 (девятнадцять тисяч двісті двадцять один) долар США 54 центи (456 896,01 грн.) заборгованість за відсотками, 553 (пятсот пятдесят три) долари США 49 центи (13 156,46 грн.) заборгованість з комісії; а також 250 (двісті пятдесят) грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 125 525 (сто двадцять пять тисяч пятсот двадцять пять) грн. 33 коп. штраф (процентна складова).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (89210, Закарпатська область, Перечинський район, с. Дубриничі, вул. Українська, № 79; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д; , МФО 305299, р/р 3111) судовий збір у сумі 3 314 (три тисячі триста чотирнадцять) грн. 54 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_4