Апеляційне провадження № 22-ц/824/2846/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/4085/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ШаховоїО.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідачі: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове

товариство «Домінанта»,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену 24 вересня 2018 року під головуванням судді Фролової І.В. в приміщенні суду,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ТДВ «СТ «Домінанта», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

20 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалою Шевченківського районного суду від 24 вересня 2018 року заяву ОСОБА_4 про накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_4 до ТДВ «СТ «Домінанта», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - повернуто заявнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги апелянта щодо накладення арешту на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції порушив процесуальні вимоги щодо строків розгляду заяви, оскільки ухвала про повернення була постановлена лише через 4 дні після надходження його заяви до суду.

Вважає, що вирішення питання про зустрічне забезпечення носить диспозитивний характер, тобто застосовується на розсуд суду. Також вказує на те, що ним не зазначено на яке саме майно відповідача він просить накласти арешт, оскільки не володіє такою інформацією.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, справу розглянуто без виклику учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не дотримано вимог ст.151 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з поданої ОСОБА_4 заяви, він не зазначає ціну позову; не зазначено всіх учасників справи; також відсутня інформація на яке саме рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 слід накласти арешт та не надано доказів належності такого майна відповідачу; відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_4, оскільки відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом строків розгляду справи, то вони підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного розгляду).

Як вбачається, заява до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла 20 вересня 2018 року, що підтверджується штампом суду на заяві та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду (ас. ас. 5,8).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок.

Таким чином, перебіг строку починається з 21 вересня 2018 року. Враховуючи, що 22 вересня 2018 року та 23 вересня 2018 року були вихідними днями, то постановляючи ухвалу суду про повернення заяви про забезпечення позову від 24 вересня 2018 року, суд першої інстанції не допустив порушень процесуальних строків.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що у ОСОБА_4 відсутня можливість надати детальний опис майна, що перебуває у власності відповідача, на яке потрібно накласти арешт - то вони також підлягають відхиленню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Фактично в апеляційній скарзі ОСОБА_4 обґрунтовує неможливість здійснення зустрічного забезпечення, що мало би бути зроблено в заяві про забезпечення позову. Такі дії ОСОБА_4 свідчать про визнання порушень вимог ст. 151 ЦПК України під час оформлення заяви про забезпечення позову. Доводи щодо неплатоспроможності для вирішення питання про зустрічне забезпечення позову відхиляються судом, як такі, що не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели або могли б призвести до постановлення необґрунтованої ухвали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: