Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 712/15975/17

провадження № 61-42676св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєв Максим Юрійович, акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2018 року у складі судді Марцішевської О. М. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів: Нерущак Л. В., Вініченко Б. Б., Гончар Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконними дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М. Ю. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 жовтня 2016 року № 32017470 приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М. Ю. про державну реєстрацію права власності АТ «КБ «Приватбанк» на вказану квартиру.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі укладеного 06 березня 2007 року з АТ «КБ «ПриватБанк» кредитного договору вона отримала кредит у розмірі 48 000 дол. США зі сплатою 12 % річних та терміном повернення до 06 березня 2027 року на придбання нерухомості та 8 610 дол. США на сплату страхових платежів.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань у цей же день на підставі договору іпотеки передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,1 кв. м.

Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 лютого 2014 року задоволено позов АТ «КБ «ПриватБанк» до неї та звернуто стягнення на зазначену вище квартиру шляхом її продажу АТ «КБ «ПриватБанк» з укладенням від її ( ОСОБА_1 ) імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням АТ «КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено її ( ОСОБА_1 ) з цієї квартири зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Черкаси.

Вказувала, що 02 жовтня 2017 року АТ «КБ «ПриватБанк» надіслало їй претензію від 02 жовтня 2017 року з вимогою звільнити квартиру АДРЕСА_1 протягом 30 днів з моменту отримання претензії з одночасним зняттям з реєстраційного обліку, до якої було додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З цієї довідки вона дізналась, що приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. на підставі рішення про державну реєстрацію від 24 жовтня 2016 року за АТ КБ «ПриватБанк» було зареєстроване право власності на належне їй житлове приміщення. Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості став договір іпотеки від 06 березня 2007 року, укладений між нею та банком.

Вважає, що нотаріусом неправомірно, з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» здійснено державну реєстрацію, не враховано, що ця квартира є єдиним її житлом, а банківська установа вже раніше скористалася правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що набрання рішенням суду законної сили у спорі між сторонами щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» не позбавляє іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Вибір способу правового захисту належить іпотекодержателю, задоволення вимог за рахунок іпотечного майна підлягає урахуванню при вирішенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Враховуючи наявність рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 лютого 2014 року, яке набрало законної сили та на підставі якого відкрито виконавче провадження, і одночасне задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку є подвійним стягненням, тобто шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та шляхом стягнення грошових коштів у межах виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, що порушує її права, як боржника у вказаних правовідносинах.

Законодавець не надає право іпотекодержателю здійснювати позасудове врегулювання спору після захисту своїх порушених прав у суді.

Крім того, суд не застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М. Ю., АТ «КБ «ПриватБанк» про визнання дій незаконними та скасування рішення та витребувано справу з Соснівського районного суду міста Черкаси.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року справу № 712/15975/17 призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 712/15975/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 607/19075/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі № 712/15975/17.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що 06 березня 2007 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 48 000,00 дол. США зі сплатою 12% річних та терміном повернення до 06 березня 2027 року та 8 610,00 дол. США на сплату страхових платежів.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань на підставі договору іпотеки від 06 березня 2007 року, укладеного з АТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,1 кв. м.

У пунктах 22, 27 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору згідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Договір іпотеки від 06 березня 2007 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І. М. Засвідчивши його своїм підписом, ОСОБА_1 погодилась з усіма його умовами.

Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 лютого 2014 року задоволено позов АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу АТ «КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням АТ «КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_1 з квартири зі зняттям її з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Черкаси.

14 вересня 2016 року АТ «КБ «ПриватБанк» надіслало повідомлення про наявність непогашеної заборгованості та про намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на нерухоме майно, що є предметом за договором іпотеки.

13 листопада 2017 року АТ «КБ «ПриватБанк» надіслало на адресу ОСОБА_1 претензію з вимогою звільнити квартиру АДРЕСА_1 протягом 30 днів з моменту отримання претензії з одночасним зняттям з реєстраційного обліку з підстав набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. на підставі рішення про державну реєстрацію від 24 жовтня 2016 року за АТ «КБ «ПриватБанк» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості був договір іпотеки від 06 березня 2007 року, серія та номер: 863.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що через неправомірні дії нотаріуса, які пов`язані з переходом права власності на спірну квартиру, вона втратила житло, яке було єдиним місцем її проживання.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в якості відповідача визначила приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М. Ю. та просила визнати незаконними його дії щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію права власності АТ «КБ «Приватбанк» на вказану квартиру.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

У цій справі предметом позову є, зокрема, скасування рішення приватного нотаріуса, яким зареєстровано за АТ «КБ «ПриватБанк» право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасування запису щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за банком є способом захисту прав позивача на зазначене майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М. Ю., однак з мотивів, наведених вище.

В частині вирішення позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з такого.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Тобто у випадку порушення основного зобов`язання для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля іпотекодержателя та вчинення ним дій, передбачених законом.

З урахуванням, що сторони договору іпотеки встановили іпотечне застереження, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі

№ 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 520/6819/14-ц (провадження № 14-343цс18).

Аргументи касаційної скарги про те, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили та на підставі якого відкрито виконавче провадження, і одночасне задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку є подвійним стягненням, колегія суддів відхиляє.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі 310/11024/15-ц (провадження № 14-14-112цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса».

Отже, сама по собі наявність відкритого виконавчого провадження і невиконаного рішення суду не позбавляє права іпотекодержателя задовольнити свої вимоги в інший спосіб, передбачений договором про іпотеку.

Доводи касаційної скарги про те, що суди безпідставно не застосували пункт 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит наданий у іноземній валюті, колегія суддів відхиляє.

В постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що положення Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що рішення апеляційного ухвалено частково без додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М. Ю. змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Максима Юрійовича змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук