ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 607/3927/18

Провадження № 22-ц/818/3421/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря: Прологаєвої А.Д.

Учасники справи:

Скаржник: ОСОБА_1 ,

Особа, дії якої оскаржуються: Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21 лютого 2018 року по ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Дзержинського району Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про стягнення аліментів, надання дозволу на перетинання дитиною кордону України та надання дозволу на оформлнння документів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року, постановлену суддею Шестаком О.І.,-

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21 лютого 2018 року ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, в якій просив її скасувати.

Скарга мотивована тим, що старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната Р.О. всупереч ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесла Постанову ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України стосовно боржника ОСОБА_1 , хоча насправді скаржником є ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Ухвала суду мотивована тим, що дії державного виконавця були спрямовані на практичну реалізацію положень діючого законодавства для належного виконання судового рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України, а оскаржувана за предметом скарги Постанова у жодній мірі не порушує законні права та інтереси як боржника, так і стягувача у виконавчому провадженні та є такими, що прийняті для максимальної реалізації охоронюваних законом прав дитини з метою забезпечення її належного розвитку.

Ідентифікація боржника здійснюється державним виконавцем не тільки за прізвищем, ім`ям та по-батькові, а і за реєстраційним номером облікової картки платника податків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанціїне встановлено чи надсилався скаржнику виконавчий лист. Всупереч ч.4 ст. 10 ЦПК України не досліджувалися матеріали виконавчого провадження, відносно інших обставин, які зазначено скаржником, як підставу для своїх вимог.

Звертає увагу на те, що скаржник не оскаржує питання невиплати аліментів, а оскаржує Постанову ВП № 44793399 від 21 лютого 2018 року винесену старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стосовно боржника ОСОБА_1 , Судом першої інстанції жодним чином не надо правової позиції, щодо зміни прізвища.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 2/638/1350/14) про внесення виправлень, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 , , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від встановленого прожиткового мінімуму, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 18.12.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначене заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 638/20653/13-ц), набрало законної сили.

Постановою старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21 лютого 2018 року ВП № 44793399 при виконанні виконавчого листа № 638/20653/13-ц виданого 9 липня 2014 року - встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону вбачається, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Так відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Враховуючи зміст наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Скаржником не надано доказів на спростування наявної у нього заборгованості зі сплати аліментів. Також не надано до суду доказів неможливості застосувань тимчасових обмежень боржника у відповідності до п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець, який діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі, яка перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, а тому державний виконавець при винесенні постанови про обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі діяв в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, судовим розглядом встановлено наявність заборгованості, яка перевищує сумму за 6 місяців, тому підстав визнавати дії державного виконавця неправомірними - немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Всі перелічені ОСОБА_1 порушення процесуального права, які мали місце на його думку під час постановлення ухвали не мають правового значення для вирішення справи по суті.

Лише наявність заборгованості за 6 місяців по сплаті аліментів є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України, а заявник, в свою чергу, жодним чином не спростував її наявність. Навпаки, в апеляційній скарзі зазначав, що не оскаржує питання невиплати аліментів (а.с. 66).

Доводи ОСОБА_1 про допущені державним виконавцем помилки при зазначенні прізвища ім`я та по-батькові заявника можуть бути усунуті шляхом звернення до відповідного органу, яким видано відповідний документ з заявою про виправлення описки, а не шляхом скасування постанови державного виконавця.

Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 23 серпня 2019 року