пр. № 2/759/7472/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2019р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 31 553,45 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від .12. 2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін .

09.12.2019р. представник позивача засобами поштового зв`язку надіслав на адресу суду заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на частку у статутному капіталі у ТОВ «Юстіс-Груп» , яка належить ОСОБА_3 у розмірі 100 100,00 грн. та заборонити вчинення будь-яких дій стосовно відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Юстіс-Груп», яка належить ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що відповідач приховує свої справжні доходи, що унеможливлює стягнення із нього боргу, а відповідно буде майже неможливо стягнути і пеню за несплату аліментів. Для того щоб ухилятись від сплати аліментів, відповідач не реєстрував на своє ім`я ні квартири, ні транспортні засоби, не числиться ніде як працівник і не отримує заробітну плату чи пенсію. 17.08.2019р. відповідач придбав корпоративні права - частки у статутному капіталі у ТОВ «Юстіс -Груп» у розмірі 100%, яка коштує 100 100, 00 грн. В свою чергу, має право власності на об`єкт незавершеного будівництва: трьохсекційний житловий будинок з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_3 орієнтовна вартість якого може складати близько 2.5 млн. доларів США. Єдине майно, яке числиться за відповідачем -це частка в статутному капіталі ТОВ «Юстіс -Груп».Приховування відповідачем реальних доходів свідчить про те, що відповідач може з великим ступенем ймовірності відчужити належні йому корпоративні права задля уникнення обов`язку сплачувати неустойку за прострочення сплати аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії;3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) маєз урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Клопотання позивача не містить обґрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що відповідач в майбутньому може зробити неможливим виконання рішення суду. Само по собі пред`явлення позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі.

Також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не доведено, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду, оскільки не надано належних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, виходячи з ціни позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стянення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко