Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 502/1290/15-ц

провадження № 61-26114св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.

суддів: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року у складі судді Балан М. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_4 , а позивачі - його сестрами.

У період з 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року - дня смерті ОСОБА_4 відповідач жодного разу не запропоновувала своєї допомоги, не надавала кошти на лікування та утримання батька, не цікавилася станом його здоров`я. Отже, відповідач не надавала матеріальної допомоги спадкодавцю, який був у важкому стані.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у судові засідання, призначені на 29 листопада 2016 року, 22 грудня 2016 року, 10 лютого 2017 року, 09 березня 2017 року та 27 березня 2017 року, позивачі не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду. Суд апеляційної інстанції також виходив з того, що нез`явлення осіб, які беруть участь у справі та їх представників у судові засідання без поважних причин, спрямоване на невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд справи протягом розумного строку.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій вони просять скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

23 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

27 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_3 на касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням від 06 червня 2019 року № 610/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що з листопада 2016 року до березня 2017 року ОСОБА_2 хворіла, що підтверджують виписки та інші документи з відповідних медичних установ.

Суд не звернув уваги, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить відхилити касаційну скаргу та залишити без змін судові рішення. Зазначає, що касаційна скарга є необгрунтованою та не відповідає дійсності, оскільки ухвали судів постановлені відповідно до вимог закону. Позивачі навмисно створюють перешкоди у реалізації відповідачу права на спадкування.

З 23 липня 2015 року суд неодноразово, а саме 18 разів призначав судові засідання. Суд першої інстанції на адресу позивачів надсилав листи з роз`ясненням права брати участь у розгляді справи, як особисто, так і через представника, а також на подання заяви про розгляд цивільної справи за відсутності позивачів. Крім того, суд роз`яснював позивачам наслідки повторної неявки в судове засідання та не подання заяв про розгляд справи за їхньої відсутності.

Позивачі систематично подавали заяви про відкладення розгляду справи, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових ухвал, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 23червня 2015 року відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні. Встановлено дату розгляду справи 23 липня 2015 року (т. 1, а. с. 13).

Відповідно до матеріалів справи розгляд справи неодноразово відкладався на 13 серпня 2015 року о 12:00, 12 жовтня 2015 року о 12:20, 19 листопада 2015 року о 14:00, 17 грудня 2015 року о 14:00, 29 січня 2016 року о 14:00, 25 лютого 2016 року о 14:00, 23 березня 2016 року о 11:30, 21 квітня 2016 року о 12:00, 24 травня 2016 року о14:00, 24 червня 2016 року о 10:00, 08 серпня 2016 року о 14:00, 06 жовтня 2016 року о 14:00, 16 листопада 2016 року о 11:30, 29 листопада 2016 року 09:00, 22 грудня 2016 року о 12:00, 10 лютого 2017 року о 12:00, 09 березня 2017 року о 12:00, 27 березня 2017 року о 15:00.

Перевіряючи в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм цивільного процесуального права, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналогічні положення закріплено в статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Як доступ до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За змістом пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду у випадку, коли належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зазначені наслідки настають незалежно від причин неявки, які можуть бути поважними. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина другастатті 207 ЦПК України 2004 року), про що позивачуроз`яснено судом першої інстанції.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року дійшов обгрунтованого висновку, що позивачі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, проте повторно не з`явилися у судове засідання та від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, взяв до уваги, що протягом дев`яти місяців з дня відкриття провадження у справі жодного засідання не відбулося у зв`язку з постійною неявкою позивачів.

Згідно з матеріалами справи відкладення розгляду справи, оголошення перерви в судових засіданнях у суді першої інстанції переважно зумовлено неявкою позивачів у судове засідання.

Оскільки від позивачів не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а призначені у справі на 22 грудня 2016 року та 27 березня 2017 року судові засідання не відбулись через їхню неявку, то суд першої інстанції залишив позов без розгляду відповідно до вимог цивільного процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційної скарги та виклав мотиви та висновки відхилення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про обмеження права на суд є безпідставними, оскільки згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (справа «Станков проти Болгарії», CASEOF STANKOVv. BULGARIA), від 12 липня 2007 року); держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (справа «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom), від 28 травня 1985 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Позивачі у справі не демонстрували готовність брати участь на всіх етапах розгляду з метою розгляду справи у визначені цивільним процесуальним законом строки, а навпаки їхня поведінка свідчить про використання прийомів, пов`язаних із зволіканням розгляду справи, про відсутність серйозного законного інтересу отримати судовий захист їхніх прав. Тому твердження позивачів у касаційній скарзі про порушення їхнього права на доступ до суду є необгрунтованими.

Верховний Суд зазначає, що з урахуванням положень статті 44 ЦПК України 2004 року поведінка позивачів у цій справі не свідчить про добросовісне користування процесуальними правами, а свідчить про зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

З урахуванням доводів касаційної скарги, які не містять аргументи про неправильне застосування судами норм цивільного процесуального права, а зводяться до загальних посилань на порушення їхнього права на доступ до суду, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 и та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко