ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №585/1324/18

Номер провадження 22-ц/816/93/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2018 року в складі судді Машини І.М., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 22 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 грудня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 31 грудня 2017 року у нього виникла заборгованість у розмірі 117000,00 грн., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2791 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 109212 грн. 25 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4996 грн. 73 коп.

У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором.

12 жовтня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» надало Роменському міськрайонному суду Сумської області додатковий розрахунок заборгованості за кредитномим договором № б/н від 03 грудня 2012 року за період з 01 квітня 2015 року до 01 квітня 2018 року, в якому зазначено, що загальний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 2791 грн. 02 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками, в тому числі залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 62 грн. 17 коп., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 146203 грн. 51 коп; заборгованість за пенею та комісією 5833 грн. 63 коп. Також зазначено, що загальний залишок заборгованості за відсотками з 01 квітня 2015 року до 01 квітня 2018 року становить 139633 грн. 69 коп., пеня за період з 01 квітня 2017 року до 01 квітня 2018 року - 1200 грн. (а.с. 135-136).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2012 року у розмірі 113934 грн. 84 коп. (за тілом кредиту - 2791 грн. 02 коп., за відсотками - 110 343 грн. 82 коп., за пенею - 800 грн.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при ухваленні оскаржуваного рішення правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 12 вересня 2018 року у справі № 592/2239/17 не врахував, внаслідок чого стягнув заборгованість за відсотками в сумі 110343 грн. 82 коп. та за пенею 800 грн., обрахованими після закінчення строку дії договору за період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2017 року, чим грубо порушив вимоги ст. ст. 1048, 1054 ЦК України, ст. 263 ЦПК України.

Вказує, що з 01 січня 2013 року і по даний час він не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про визнання ним боргу.

Крім того зазначає, що позивач звернувся з позовом 05 квітня 2018 року, тобто з порушенням встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності у три роки для стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та встановленої ч. 2 ст. 258 ЦК України позовної давності в 1 рік для стягнення неустойки (пені).

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» не скористалося своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8).

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 по даному кредитному договору отримав картку НОМЕР_1 з терміном дії перевипущеної картки до 06/16 (а.с. 111).

У наданому АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 117000,00 грн., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2791 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 109212 грн. 25 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4996 грн. 73 коп. (а.с. 6-7).

12 жовтня 2018 року банком надано уточнений розрахунок, в якому зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за період 01 квітня 2015 року до 01 квітня 2018 року складається: загальний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 2791 грн. 02 коп, загальний залишок заборгованості за відсотками, в тому числі залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 62 грн. 17 коп., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 146203 грн. 51 коп., заборгованість за пенею та комісією 5833 грн. 63 коп. Також зазначено, що загальний залишок заборгованості за відсотками з 01 квітня 2015 року до 01 квітня 2018 року становить 139633 грн. 69 коп., пеня за період з 01 квітня 2017 року до 01 квітня 2018 року - 1200 грн.

У відзиві на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності (а.с. 55-59).

Рішення суду про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» мотивоване тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у межах трирічного строку позовної давності у розмірі 113934 грн. 84 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2791 грн. 02 коп., за відсотками - 110 343 грн. 82 коп., за пенею - 800 грн.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не повністю відповідає обставинам справи та не узгоджується із законом.

Так, відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526, ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлюється у один рік, зокрема щодо вимог про стягнення пені і штрафу (ст. 258 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2791 грн. 02 коп. Відповідачем будь-яких доказів на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту суду надано не було.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з розміром заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2017 року, виходячи з наступного.

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що термін дії кредитної картки НОМЕР_1 по кредитному договору ОСОБА_1 встановлено до червня 2016 (включно).

Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 05 квітня 2015 року до 30 червня 2016 року, тобто у межах строку позовної давності, що передував зверненню до суду та в межах строку дії кредитної картки (30 червня 2016 року) становить 1051 грн. 28 коп., який розраховується, виходячи з процентної ставки 30 % річних (2791,02 грн. х 30 % / 360 х 452 дні). Саме даний розмір відсотків був погоджений з відповідачем. Наявність у відповідача обов'язку сплачувати підвищені відсотки, зокрема, 34,8 %, 43,2 %, як зазначено в розрахунку заборгованості, позивачем не доведено.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 01 липня 2016 року до 31 грудня 2017 року задоволенню не підлягають, оскільки строк дії основного зобов'язання сплив зі спливом строку дії кредитної картки (30 червня 2016 року), а отже після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження №14-10 цс 18).

Що стосується вимог позивача щодо стягнення пені колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах строку позовної давності.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки слід відмовити, оскільки строк дії кредитного договору закінчився в червні 2016 року, а до суду з позовом банк звернувся 05 квітня 2018 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності. Крім того пеня нарахована в межах річного строку, що передував зверненню до суду також стягненню не підлягає так як нарахована після закінчення строку дії картки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 3842 грн. 30 коп., яка складається із: 2791 грн. 02 коп. заборгованості за тілом кредиту; 1051 грн. 28 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 57 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, а також з позивача на користь відповідача підлягають компенсації судові витрати у розмірі 2556 грн. 31 коп., понесені ним у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що ціна позову 117000,00 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 * 100 = 176200 грн.), ця справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 грудня 2012 року в сумі 3842 грн. 30 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2791 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 1051 грн. 28 коп.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 57 грн. 80 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2556 грн. 31 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко