ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5723/19 Справа № 210/612/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Сільченко В.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 28 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту, Банк надав ОСОБА_1 кредит, а саме: грошові кошти у сумі 210 827 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 13 грудня 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,00% річних.

Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Для забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №0-11 від 14 грудня 2006 року.

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки за №0-П/2 від 14 грудня 2006 року.

Станом на 27.01.2014 року заборгованість ОСОБА_1 кредитним договором становить 171 727,55 грн. з яких: 160 629,78 гривень - заборгованості за простроченим кредитом; 7 838,55 гривень - заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом; 2 028,11 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1 231,11 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Уточнивши 22 грудня 2014 року позовні вимоги, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року в розмірі 135 250 грн., яка складається з 131 164,49 гривень - заборгованості за простроченим кредитом; 3347,54 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 738,21 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що кредитна заборгованість погашена в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 14 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту, Банк надав ОСОБА_1 кредит, а саме: грошові кошти в сумі 210 827 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 13 грудня 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,00% річних.

Погашення кредиту, згідно умов Договору про надання споживчого кредиту, повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Для забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №0-11 від 14 грудня 2006 року.

Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки за №0-П/2 від 14 грудня 2006 року.

Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, станом на 27.01.2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка становить 135 250 грн. та складається з 131 164,49 гривень - заборгованості за простроченим кредитом; 3347,54 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 738,21 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі ОСОБА_1 , протягом розгляду справи, здійснювала погашення за кредитним договором, тому заявлена позивачем заборгованість сплачена.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк - ч.1 ст. 530 ЦК України.

За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи,у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14 грудня 2006 року, станом на 27.01.2014 року, за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка становить 135 250 грн. та складається з 131 164,49 гривень - заборгованості за простроченим кредитом; 3347,54 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 738,21 гривень - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , в період розгляду даної справи, сплачувала заборгованість за кредитним договором, та в період часу з 02 грудня 2015 року по 12 червня 2019 року нею було сплачено на погашення кредитної заборгованості 84426,32 грн. (том 2 а.с.7-11,58-66,109-113,115124180,181,183-186), однак, вказана сплачена відповідачем ОСОБА_1 сума не є достатньою для повного погашення кредитної заборгованості, тому колегія суддів вважає помилковим висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки відповідач по справі ОСОБА_1 , протягом розгляду справи здійснювала погашення за кредитним договором, тому заявлена позивачем заборгованість сплачена, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу.

Згідно наданого позивачем суду апеляційної інстанції розрахунку заборгованості, заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14 грудня 2006 року, станом на 04.09.2019 року, становить 74141,04 грн., яка складається з основної суми кредиту. Відповідачем по справі ОСОБА_1 власного розрахунку не надано.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вище норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про порушення відповідачами умов кредитного договору щодо повернення заборгованості, а тому останні мають відповідати за порушення умов кредитних договорів.

Проте, колегія суддів не може погодитись із розміром заборгованості за кредитним договором, визначеним позивачем по справі, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду апеляційної інстанції, заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14 грудня 2006 року, станом на 04.09.2019 року, становить 74141,04 грн., яка складається з основної суми кредиту.

Однак, відповідно до наданого розрахунку кредитної заборгованості, позивачем по справі, в період часу з 02 грудня 2015 року по 12 червня 2019 року, протягом якого відповідач ОСОБА_1 здійснила погашення кредитної заборгованості на загальну суму 84426,32 грн., було зараховано на погашення відсотків за користування кредитом 44504,22 грн., які позивач повинен був скерувати на погашення заборгованості за тілом кредиту, оскільки 05 лютого 2014 року позивач, пред`явивши до позичальника позов згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, не мав відповідних правових підстав для нарахування відсотків за користування кредитом.

Дана позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року № 444/9519/12, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року становить 29636,82 грн. (74141,04 грн. (заборгованість, визначена позивачем станом на 04.09.2019 року)- 44504,22 грн. (безпідставно зараховані кошти на погашення відсотків за користування кредитом) = 29636,82 грн.), яка, відповідно до норм чинного законодавства, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в межах заявлених та задоволених позовних вимог в сумі 429,33 грн., а саме по 143,11 грн. 66 коп. з кожного (том 1 а.с.1).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення у справі скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про стягнення з стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача 29636 грн. 82 коп. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача 29636 грн. 82 коп. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року та стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі по 143 грн. 11 коп. з кожного.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 643,98 грн., а саме по 214 грн. 66 коп., з кожного (том 3 а.с.19).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 29636 (двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 82 коп. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 29636 (двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 82 коп. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі по 143 (сто сорок три) грн. 11 коп. з кожного.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі по 214 (двісті чотирнадцять) грн. 66 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: