ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 611/275/18

Провадження № 22-ц/818/329/19

05 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Овсяннікова А.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області, ухвалене 17 липня 2018 року о 10 годині 34 хвилини у складі судді Коптєва Ю.А.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, після уточнення якого ( а.с. 74) просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син є повнолітньою особою з інвалідністю 1 групи, часто лікується у психіатричній лікарні, потребує постійного стороннього догляду. Позивач несе значні матеріальні витрати на його утримання та догляд. Працювати не може, оскільки має доглядати за сином.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що під час судового розгляду позивач не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач, крім заробітної плати, яку він отримує у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, має інші доходи та може надавати повнолітньому недієздатному сину матеріальну допомогу. Враховуючи те, що повнолітній ОСОБА_3 отримує дохід, що значно перевищує дохід відповідача ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку, що останній не має об'єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

20 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати, позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції судом порушено право особи з інвалідністю першої групи з дитинства на отримання аліментів від працездатного батька, який повністю усунувся від надання матеріальної допомоги своєму сину добровільно. Недієздатний ОСОБА_3 є інвалідом першої групи. На його догляд витрачаються значні матеріальні кошти. У зв'язку з тим, що він потребує постійного стороннього догляду, позивач не може працювати. Відповідач добровільно допомоги сину - інваліду не надає. ОСОБА_2 є працездатним, працює неповний робочий день. Законом визначений обов'язок утримання своєї повнолітньої непрацездатної дитини як для матері, так і для батька.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Сащенка І.С. від 28 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року (а.с. 125).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 17 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Тичкова О.Ю., судді - Котелевець А.В., Овсяннікова А.І.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09 листопада 2004 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 видане 27 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 виданим 20 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції (а.с. 10).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2007 року ОСОБА_3 визнано недієздатним (а.с. 5). Також рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2007 року над ОСОБА_3 встановлено опіку, ОСОБА_1 призначено опікуном (а.с.4).

У відповідності до довідки МСЕК серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 1-ї групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а. с. 25).

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, станом на 15 травня 2018 року перебував на лікуванні в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №2» (а. с. 72).

Позивач ОСОБА_1 на даний час не працює, перебуває на обліку у Слов'янському об'єднаному управлінні ПФУ Донецької області та отримує пенсію як матір, що має дитину інваліда з дитинства (з вересня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 7 814 грн.), що підтверджується довідкою № 351 від 19.02.2018 (а.с.29).

Крім того, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Слов'янської РДА та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства, що підтверджується довідкою № 07-12/461 від 13.02.2018 (з вересня 2017 по лютий 2018 в сумі 16911,40 грн.) та допомогу на догляд за інвалідом 1 групи (з вересня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 9972 грн.), що підтверджується довідкою № 07-12/462 від 13.02.2018 (а.с.30,31).

Судом першої інстанції встановлено, що середньомісячний дохід сім'ї позивача (пенсія, державні соціальні допомоги) становить 5 782, 9 грн. на двох осіб. ( 7 814 грн.+16911,40 грн.+9972 грн. = 34 697, 40 грн. : 6 міс.)

Відповідач ОСОБА_2 працює відливальником фарфорових та фаянсових виробів і його середня заробітна плата за період з грудня 2017 року по травень 2018 року становила 1766,44 грн. на місяць. Загальна сума доходу відповідача за 6 місяців дорівнює 10 598, 65 грн., що вбачається з довідки фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 від 01 червня 2018 року (а. с. 81).

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов : дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з - урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що під час судового розгляду позивач не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач, крім заробітної плати, яку він отримує у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, має інші доходи та може надавати повнолітньому недієздатному сину матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що на даний час повнолітній ОСОБА_3 отримує дохід, який перевищує дохід відповідача, судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на його утримання.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 383, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова