КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2019 року місто Київ

Справа №760/11141/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва, у складі судді Шереметьєвої Л.А., від 14 серпня 2019 року (повний текст рішення суду складено 28 серпня 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 3-я особа: Служба в справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з наведеним позовом. Просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Послався на те, що 18 листопада 1989 року ним був укладений шлюб з відповідем ОСОБА_1 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 .

25 листопада 1989 року відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована в квартирі.

У 1998 році відповідач відвезла дочку до своєї матері в м. Миколаїв і з цього часу дочка в спірній квартирі не проживала, весь цей час виховувалася бабусею, закінчила там школу та університет і по цей час проживає в м. Миколаєві.

У 2000 році відповідач ОСОБА_1 також переїхала до своєї матері в м. Миколаїв, де і проживає до цього часу.

26 лютого 2002 року шлюб між ним та ОСОБА_1 був розірваний, після чого ні вона, ні діти в зазначеній квартирі не проживають, квартирну плату та комунальні послуги не сплачують і квартирою не цікавляться та в ремонтних роботах участі не приймають.

Пояснив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року на нього було покладено обов`язок не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою відповідачу ОСОБА_1 , яка діяла також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , шляхом надання можливості користування ключами від квартири. Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року вказане рішення районного суду було скасоване та ухвалене нове про відмову в задоволенні первісного позову, та задоволений його позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням у квартирі.

Зазначив, що після ухвалення вказаного рішення апеляційного суду, він приватизував спірну квартиру, а 18 березня 2016 року подарував її матері через проблеми зі здоров`ям.

Між тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року було скасовано, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва залишено без змін.

Далі пояснив, що 23 вересня 2016 року відповідачі були вселені в спірну квартиру, їм були вручені ключі від квартири і перешкод для проживання в ній ніхто не чинив і не чинить. Однак, після вселення в квартиру відповідачі в ній не проживають, в квартирі не з`являються.

Вказав, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року свідоцтво про право власності на спірну квартиру, а також договір дарування зазначеної квартири були визнані недійсними.

Виходячи з цього, вважав, що відповідачі не проживають в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з судовим рішенням не погодилась та 17 вересня 2019 року подала апеляційну скаргу. Просила Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову. Вважала, що судове рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права , а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову районний суд виходив з того, що відповідач не надав поважності причин їх не проживання в спірний квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК України строк.

Між тим, викладений у рішенні суду першої інстанції висновок, на думку колегії суддів, обставинам справи не відповідає.

Судом встановлено, що сторони по справі з листопада 1989 року перебували в шлюбі, який був розірваний в лютому 2002 року.

Встановлено, що судові спори між сторонами з приводу користування спірною квартирою тривають з листопада 2014 року.

Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення Житлового Кодексу України.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК України, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Попри це, позивачем, на думку колегії суддів, не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту відсутності відповідачів понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Оцінивши наведені докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення районного суду, на підставі п. 2). ч.1 ст. 376 ЦПК України, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, слід скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 2) ч. 1 ст. 376, ст. 268, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 3-я особа: Служба в справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

Є.М. Суханова