ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року, яке ухвалене суддею Власенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання.

Позовна заява мотивована тим, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.11.2017 року позивач ОСОБА_1 досяг повноліття, є студентом першого курсу 13 групи Інституту прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма начання денна, за контрактом, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має матеріальну можливість надавати позивачу утримання, адже працює та має нормальний рівень доходів, однак повністю усунувся від виконання свого обов`язку, передбаченого ст. ст. 198, 199 СК України, матеріальної допомоги йому не надає.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з дня подачі позову та до 30.06.2022 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1 на його утримання до завершення ним навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років, починаючи стягнення з 06 червня 2019 року.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 768,40 гривень на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у позові повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Крім того просить постановити в межах апеляційного провадження ухвалу про стягнення з позивача у справі ОСОБА_1 штрафу в дохід державного бюджету у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та розподілити судові витрати. Зокрема, зазначає, що позивач свідомо ввів в оману суд першої інстанції, оскільки достеменно знав, про його відрахування з учбового закладу за власним бажанням 05.07.2019 року, проте, все одно звернувся до суду у червні 2019 року з позовом про стягнення аліментів на час навчання. Відповідачу стало відомо про зазначений факт 10.10.2019 року. На думку відповідача, такі зухвалі дії позивача є зловживанням процесуальними правами у справі, що є проявом неповаги до суду та заслуговують на вжиття судом заходів реагування шляхом постановлення ухвали про накладення на позивача штрафу в дохід держави у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 06).

Відповідно до довідки № 586 від 4 березня 2019 року, виданої інститутом прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, повнолітній ОСОБА_1 навчається в зазначеному закладі на першому курсі на денному відділенні, контрактної форми, строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. ( а.с.11).

Згідно довідки, виданої Департаментом з питань місцевого самоврядування внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради від 13.08.2019 року відповідач ОСОБА_4 працює начальником відділу контролю управління з питань розвитку місцевого самоврядування департаменту внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради, сума нарахованого доходу за останній повний місяці роботи (липень 2019) складає 11603,76 грн., з яких утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2155,59 грн., військовий збір 179,64 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) зареєстрували шлюб 09 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 374 (а.с.43).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_5 , актовий запис № 145 ( а.с.45).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_5 , актовий запис № 726 ( а.с.46).

Згідно довідки № 128-0601-268 від 02.10.2019 року Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого ОСОБА_1 відрахований з числа студентів 2 курсу Інституту прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого за власним бажанням наказом № 403-с від 05.07.2019 року ( а.с.150).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача та на його утримання на період навчання, аліменти розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року до завершення ним навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний, законодавством передбачено його обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, оскільки останній навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Так, згідно ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денного відділення Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на зловживання процесуальними правами з боку позивача, що на думку відповідача є підставою для скасувати рішення, оскільки позивач ввів в оману суд першої інстанції, оскільки достеменно знав, що його відрахування з учбового закладу за власним бажанням 05.07.2019 року, проте все одно звернувся до суду у червні 2019 року з позовом про стягнення аліментів на час навчання.

Колегія суддів не бере до уваги вищевикладені доводи відповідача, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, а саме 06 червня 2019 року, позивач був студентом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, як зазначено у рішення суду першої інстанції аліменти стягнуто з відповідача з 06 червня 2019 року до завершення ним навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років, тобто довідка від 02.10.2019 року про відрахування позивача з числа студентів 2 курсу Інституту прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого за власним бажанням наказом № 403-с від 05.07.2019 року, яка додана до апеляційної скарги відповідачем не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та не може бути розцінена, як зухвалі дії позивача.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді