ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/682/19Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/761/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Іванюта О.М.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/682/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року, ухваленого суддею Коротич І.А., повний текст рішення виготовлено 18 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не довше як до досягнення ним 23-х років.

Обґрунтовував позов тим, що досягнувши повноліття він продовжує навчатись на І курсі НУ «Львівська політехніка» Інститут комп`ютерних технологій, автоматики та метрології, спеціальність «Комп`ютерна інженерія», на денній формі навчання.

Він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно забезпечити свої потреби впродовж навчання, які пов`язані з харчуванням (витрати на сніданок, обід, вечерю в столовій НУ «Львівська політехніка» за місяць приблизно 2790 гривень), відвідуванням спортивної секції 100 гривень в місяць, відвідування спортзалу 200 гривень за одне заняття, проживанням, проїздом у Львові 250 гривень в місяць мінімум та проїздом до м. Кременця приблизно 400 гривень в місяць, на зимові канікули та на вихідні дні. Крім того, він хоче здобути ґрунтовні знання для того, щоб бути потрібним на ринку праці йому потрібно удосконалювати себе, пройти курси, які дозволяють реалізувати себе в ІТ-індустрії. На це потрібні кошти.

Також мотивував тим, що з метою навчання по спеціальності йому потрібно мати потужний ноутбук.

Кошти, які надає його мати ОСОБА_2 не достатньо для його матеріального утримання і забезпечення навчання.

Зазначає, що пропозицію сплачувати йому щомісяця 5000 гривень відповідач відхилив.

Вважає, що стан здоров`я, матеріальне становище і те, що на утриманні у відповідача немає інших дітей, непрацездатної дружини, батьків дозволяють йому виконувати свій обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь, аліменти на його утримання як повнолітньої дитини що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення позивачем навчання, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року вирішено:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , який зареєстрований в в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , аліменти на його утримання як повнолітньої дитини що продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

В решті позовних вимог відмовити."

Не погодившись із даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким задовольни його позовні вимоги, а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмір аліментів визначений рішенням суду не є достатнім для його утримання впродовж навчання.

Суд не дав належної оцінки тим обставинам, на які він посилався в обґрунтування позовної заяви.

По суті доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів викладених в позовній заяві.

Крім того вказав, що дані про стан здоров`я відповідача, які містяться у витязі із медичної картки стаціонарного хворого №12590 ОСОБА_3 , є застарілими, оскільки датовані ще 20 жовтня 2017 року.

Також посилається на свідчення колишньої дружини батька - ОСОБА_4 , зі слів якої випливає, що ніяких скарг на здоров`я у ОСОБА_3 за час проживання з нею не було, а виразкова хвороба дванадцятипалої кишки наслідок надмірного споживання алкоголю відповідачем.

Вказує, що неповнолітній син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , батько якого помер, не перебуває на утриманні відповідача в силу вимог ст. 268 СК України, та разом із ним проживає повнолітній брат, дідусь та бабуся та ОСОБА_6 він отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує доводи ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року - без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Судом першої інстанції установлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . (а.с. 15)

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано 09 жовтня 2002 року, актовий запис №151. (а.с. 16)

Також встановлено, що ОСОБА_1 є студентом І-го курсу Національного університету «Львівська політехніка» денної форми навчання, Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології. Навчання за освітнім ступенем «бакалавр» триває до 30 червня 2022 року. (а.с. 17)

З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_4 з 29 серпня 2018 року по 30 червня 2022 року. (а.с. 20)

Також встановлено, що сторони проживають окремо, участі у достатньому матеріальному забезпеченні дитини добровільно відповідач не бере, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом.

Суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та вірно застосував до них норми матеріального права.

Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином..

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, отримує стипендію.

ОСОБА_3 є працездатною особою, отримує заробіток, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

При визначенні розміру стягнення аліментів суд першої інстанції врахував матеріальне становище платника аліментів, зокрема розмір його доходів, наявність у нього іншої сім`ї, стан здоров`я відповідача, і дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позову та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини усіх доходів.

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими та законними.

З довідки Головного управління ПФУ в Тернопільській області про доходи вбачається, що сума пенсії ОСОБА_3 за період з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року складає 28436,70 гривень.

З довідки про доходи №52 від 05 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 працює у Тернопільському національному технічному університеті ім. Івана Пулюя, займає посаду доцент. Загальна сума доходу за лютий 2019 року становить 13663,49 гривень.

Також суд першої інстанції вірно взяв до уваги наступні обставини.

З посвідчення серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій.

З довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 12 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно в період з 02 липня 2015 року по 25 липня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12590, виданої Військово-клінічним медичним центром Західного регіону вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 10 жовтня 2017 року по 20 жовтня 2017 року. Діагноз: ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний та міокардитичний кардіосклероз. Вторинний пролапс мітрального клапана з регургітацією першого ступеня. СН І. Атеросклероз аорти. Супутні захворювання: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, фаза ремісії, варикозне розширення шкірних вен правої нижньої кінцівки.

Таким чином, ці обставини свідчать про те, що відповідач хворіє і потребує відповідних витрат на лікування.

Колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо стану здоров`я відповідача, оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів, які б спростовували факт відсутності хвороб у ОСОБА_3 , засвідчених медичними документами, які містяться у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що неповнолітній син дружини відповідача - ОСОБА_6 не перебуває на утриманні відповідача, не спростовують висновку суду щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача.

Колегія суддів бере до уваги те, що хоча у відповідача відсутній прямий обов`язок утримувати неповнолітнього ОСОБА_6 , проте, наявність у відповідача іншої сім`ї передбачає спільне ведення господарства в інтересах всіх членів сім`ї, що тягне відповідні фінансові витрати для ведення спільного господарства.

Також колегія суддів не бере до уваги твердження апеляційної скарги щодо значних витрат позивачем на прожиття виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 17 ст. 44 Закону України "Про вищу освіту" держава забезпечує особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та їхнім дітям до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Позивач, як син учасника бойових дій, відповідно до вищевказаного закону користується державною державною цільовою підтримкою для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

ОСОБА_1 отримує стипендію і загальна сума доходу за період з 01 вересня 2018 року по 31 березня 2019 року у нього становила 8678,58 гривень. (а.с. 19)

Оплата за проживання в гуртожитку Національного університету "Львівська політехніка" за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2019 року для ОСОБА_1 , як дитині учасника АТО, складає 1300 грн. (а.с.39)

Крім того, певні обставини, на які посилався позивач, як відвідування спортивного залу, спортивної секції, купівля підручників тощо, відповідно не підтверджено належними доказами, що такі проходять на платній основі, не підтверджено вартість підручників, та в підсумку, що ці витрати істотно впливатимуть на визначений судом розмір аліментів.

Відповідно до пункту 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ураховуючи, що позивач не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування 1/4 розміру аліментів, підстав для зміни визначеного судом розміру аліментів не має.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 серпня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.