Провадження №2з/521/265/19
Ухвала

про забезпечення позову

22.08.2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеса Леонов О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), за участю третіх осіб: Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ( 65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22), приватного нотаріуса Шевиріної Алли Олексіївни (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 7/2) та приватного нотаріуса Омарової Віолетти Султаналіївни (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 33) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Шевиріної А.О. та приватного нотаріуса Омарової В.С.,в якому просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 13.11.2014 року, укладений між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Шевиріною А.О.

14.08.2019 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків.

19.08.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову по вказаній вище цивільній справі. В якій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд: заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 , вселятися у квартиру АДРЕСА_5 до вирішення питання за позовом про визнання виконавчого листа №521/10191/16-ц від 20.03.2018 року, таким що не підлягає виконанню; заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 , вселятися у квартиру АДРЕСА_5 до закінчення досудового розслідування по кримінальним провадженням; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 .

В обґрунтування своєї заяви зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (мати позивача ОСОБА_7 ) придбала квартиру АДРЕСА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. 05.06.2018 року позивача ОСОБА_8 призначили опікуном ОСОБА_9 Згодом позивачам стало відомо, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ввели в оману і шахрайськими діями заволоділи квартирою раніше незнайомі їм люди, а саме відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . За цими обставинами ОСОБА_12 зверталась до правоохоронних органів з метою порушення кримінального провадження.

Позивачі звертають увагу суду, що ОСОБА_3 може вселитися у спірну квартиру, оскільки право користування спірним майном є предметом позову в іншій цивільній справі №521/8183/17 за позовом ОСОБА_5 , а правонаступник є ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з позовною заявою про забезпечення позову.

21.08.2019 року позивачами подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2019 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю третьої особи Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, приватного нотаріуса Шевиріної Алли Олексіївни та приватного нотаріуса Омарової Віолетти Султаналіївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В результаті вивчення матеріалів справи, суд приходить до висновку про можливість вжиття заході забезпечення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що даний спір виник з приводу нерухомого майна за адресою: квартира АДРЕСА_5 , що територіально знаходиться у Малиновському районі м. Одеси, а тому справа відноситься до виключної підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, співмірним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004усправі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, суд виходить із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 13.11.2014 року.

Відповідно до витягу про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна: 01), квартира АДРЕСА_5 зареєстрована ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі продажу, укладений між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 15.10.2014 року та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Шевиріною А.О. від 13.11.2014 року.

Враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та з огляду на те, що між сторонами по справі виник спір щодо права власності, яке за певних умов може бути порушено в результаті відчуження відповідачем спірного майна, суд вважає доцільним накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 до моменту ухвалення рішення по суті спору, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може призвести до порушення прав позивача до моменту ухвалення рішення по суті спору.

При цьому, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивачі звернулися до суду.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заходи зустрічного забезпечення позову у вказаній справі не підлягають застосуванню, оскільки підстави, зазначені в ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача відсутні.

Щодо питання заборонити ОСОБА_3 вселятися у квартиру АДРЕСА_5 до вирішення питання за заявою про визнання виконавчого листа №521/10191/16-ц від 20.03.2018 року, таким що не підлягає виконанню, та щодо заборони ОСОБА_3 , вселятися у квартиру АДРЕСА_5 до закінчення досудового розслідування по кримінальним провадженням, суд відмовляє у цій частині, оскільки заявниками не наведено обґрунтування зв`язку між вказаними заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог по даній справі. На думку суду зазначені заходи забезпечення позову не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Заявниками не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), за адресою: АДРЕСА_7 АДРЕСА_5 , яка в цілому належить на праві власності ОСОБА_3 до моменту ухвалення рішення по суті спору.

Копію ухвали суду направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В іншій частині зави - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги. Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.С. Леонов

22.08.19