Провадження № 2/225/107/2019
Єдиний унікальний номер № 225/6268/18
05 лютого 2019 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.,
секретаря - Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №137_073 від 23.12.2013 року, -
В жовтні 2018 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому ставить питання про стягнення з відповідачів заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 137_073 від 23.12.2013 року в розмірі 133177 грн. 18 коп.
Окрім того, з метою забезпечення повернення кредиту між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 137_073/1 від 23.12.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе на добровільних засадах зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_1, які виникають з умов Договору про іпотечний кредит №137_073 від 23.12.2013 року.
Відповідно до умов договору про іпотечний кредит №137_073 від 23.12.2013 рокуОСОБА_1 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за іпотечним кредитом у сумі 133177,18 грн. яка складається з:
строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року 928,16 грн.;
три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.09.2018 року 1593,38 грн.;
три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.09.2018 року 2793,69 грн.;
інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2018 року 7812,14 грн.;
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.
Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п.п.3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору Позичальни зобовязався здійснюватися повернення кредиту рівними частинами в сумі 546,22 гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного дня місяця за звітним шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів Позичальник зобовязався здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного в Договорі, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд дослідивши розрахунок заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 137_073 від 23.12.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 встановив, що станом на 03.09.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 133177 грн. 18 коп., з них:
строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року 928,16 грн.;
три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.09.2018 року 1593,38 грн.;
три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.09.2018 року 2793,69 грн.;
інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2018 року 7812,14 грн.;
З огляду на викладене суд зазначає наступне.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Вимогами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, суд зазначає, що ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В приписах частини 2 цієї статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з умовами договорів поруки, взяли на себе, на добровільних засадах, зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача ОСОБА_1, які виникають з умов Договору про іпотечний кредит №137_073 від 23.12.2013 року, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків (а.с.25-28).
Таким чином суд доходить висновку про наявність підстав стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором з урахуванням нарахованих відсотків, а також стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, оскільки зазначені суми нараховані позивачем у відповідності з діючим законодавством та є цілком обґрунтованими.
Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідачів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1997,66 грн. (а.с.1).
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору в сумі 1997,66 грн. в рівних частинах, тобто по 665 грн. 88 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України ст. ст. 526,530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя