Провадження № 22-ц/802/1260/19 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись та збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайоного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатись та збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суд Волинської області від 25.09.2018 року збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття з дня набрання рішенням законної сили.

Позивач зазначає, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у травні 2019 року поступив на денну форму навчання до Вінницького Національного Медичного Університету ім. Пирогова М.І. Вказує, що син ОСОБА_6 , 2005 року народження продовжує перебувати на її утриманні.

Зазначає, що відповідач працює, має постійний заробіток і може забезпечувати потреби сім`ї у більшому розмірі.

В зв`язку з наведеним, просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчатись у розмірі 1300 грн до досягнення ним 23 років та збільшити визначений рішенням суду від 25.09.2018 року розмір аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн до досягнення сином повноліття, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн щомісячно на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

В іншій частині рішення суду жодною із сторін не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалюючи рішення суду в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що матеріальне становище обох сторін не змінилось з часу ухвалення рішення від 25 вересня 2018 року, а тому не має правових підстав збільшувати розмір аліментів.

Такі висновку суду відповідають обставинам та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2018 року збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття з дня набрання рішенням законної сили. (а.с. 4,5).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує свої обов`язки зі сплати аліментів, а також доказів про наявність заборгованості зі сплати аліментів на неповнолітнього сина.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Таким чином, законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Будь-яких доказів про те, що у відповідача наявний дохід у більшому розмірі, ніж про це він подає докази, позивач не подала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду. Крім того, як вбачається з рішення суду від 25 вересня 2018 року відповідач і тоді працював водієм автобуса, як і на даний час, заробітна плата якого становить 4180 гривень на місяць.

Крім того, як вказано відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву, на даний час він проживає однією сім`єю з іншою жінкою та виховує двох неповнолітніх дітей, що в свою чергу дає підстави вважати, що його стан не покращився, а погіршився, оскільки несе додаткові витрати на іншу сім`ю. Такі твердження відповідача позивачем не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є спільним володільцем нерухомого майна і земельних об`єктів в с. Носовичі Ківерцівського району Волинської області та отримувачем додаткових нефіксованих прибутків від них, а також отримує додаткові необліковані доходи за основним місцем роботи є голослівними, оскільки жодними належними доказами не підтверджені.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у розглядуваному випадку позивач не довела, що її матеріальний стан нижчий, порівняно із матеріальним станом відповідача, а також не довела погіршення її здоров`я, як одержувача аліментів або поліпшення здоров`я відповідача або його майнового становища, як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Позивачем, як того вимагають положення статті 81 ЦПК України, не надано належних доказів, які б давали суду передбачені законом підстави для збільшення визначеного раніше рішенням суду розміру аліментів, та не доведено ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що свідчить про безпідставність заявленого ОСОБА_3 позову про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18 грудня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайоного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року в частині відмовлених позовних вимог в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: