Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 345/4014/17

провадження № 61-41454св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Краснощоков Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року у складі колегії суддів: Бойчука В. І., Ясеновенко Л. В., Горейко М. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просили витребувати з чужого незаконного володіння останньої на їх користь квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є співвласниками вищезазначеного нерухомого майна.

30 серпня 2013 року на виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки відбулися прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2014 року вказані прилюдні торги визнані недійсними. Також визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно від 11 березня 2015 року № 19909162 їм відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності щодо спірної квартири та повідомлено, що її власником з 02 березня 2015 року є ОСОБА_3

ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем нерухомого майна та внаслідок укладення між нею та ОСОБА_4 02 березня 2015 року договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири їх право власності на неї порушене. Окрім того, ОСОБА_1 у повному обсязі сплачено заборгованість за кредитним договором, тому просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації спірної квартири, відчужив її ОСОБА_3 , отже квартира вибула із володіння власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поза їх волею. Відповідачем спірна нерухомість за відплатним договором придбана у особи, яка не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірне майно було відчужене у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тому відповідно до частини другої статті 388 ЦК України позивачі, як власники майна, переданого на примусову реалізацію, не мають права вимоги до ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року та залишити в силі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результат торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін до первісного стану.

Тлумачення частини другої статті 388 ЦК України свідчить, що існує заборона на витребування від добросовісного набувача лише того майна, продаж якого було проведено з дотриманням порядку, встановленого для виконання судових рішень.

Оскільки прилюдні торги у даній справі проведені з порушенням порядку, спірне майно вибуло із володіння позивачів поза їх волею, наявні правові підстави для його витребування з чужого незаконного володіння.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_3 направила відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння

Витребувано з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 345/4014/17-ц.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії судового рішення задоволено.

Зупинено дію постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , товариства з обмеженою відповідальністю «Іско» про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Іско» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 червня 2006 року № 16060206 у розмірі 85 299, 45 грн, судові витрати у розмірі 887, 51 грн, та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі акта про проведення прилюдних торгів від 04 вересня 2013 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Бабич В. Я. 26 вересня 2013 року видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2014 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, приватного підприємства СП «Юстиція» та ОСОБА_4 , третя особа: ПАТ «Західінкомбанк» про визнання недійсним прилюдних торгів задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 30 серпня 2013 року, оформлені протоколом їх проведення №15/117/13-1-2 та актом від 04 вересня 2013 року, з реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім`я ОСОБА_4 від 06 вересня 2013 року серії ВТЮ № 884386.

02 березня 2015 року ОСОБА_4 відчужив вищезазначену квартиру на користь ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Вказана норма передбачає вичерпний перелік підстав для витребування майна від добросовісного набувача, а саме якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням.

Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної квартири у ОСОБА_3 , як добросовісного набувача, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Установлено, що на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2014 року визнано недійсними прилюдні торги, проведені 30 серпня 2013 року, з реалізації квартири АДРЕСА_1 .

У разі визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Встановивши відсутність правових підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки спірне майно не було втрачено позивачем, а було арештоване в межах виконавчого провадження, і в порядку реституції підлягає поверненню продавцю, яким позивачі відповідно до протоколу про результати торгів не є, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 400 ЦПК України).

Аргументи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2018 року зупинено дію постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому виконання дії зазначеного судового рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков