Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1969/19
провадження № 2/650/615/19
18 грудня 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі головуючого Сікора О.О.,
із секретарем Коваленко Ю.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Позовна заява мотивована тим, що 10 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (далі приватний нотаріус) вчинено вищевказаний виконавчий напис згідно з яким з позивача стягнуто вказану суму заборгованості, на підставі якого державним виконавцем Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 51567299 щодо його примусового виконання.
Вважає виконавчий напис незаконним з таких підстав: у відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1175 від 29.06.1999 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без надання йому оригіналу кредитного договору оформленого згідно статей 207, 208 ЦК України, та у відповідності до статті 88 Закону нотаріус вчинив виконавчий напис без надання йому документів, які підтверджують безспірність заборгованості та після спливу трьох років з моменту виникнення у кредитора права вимоги за вказаним зобов`язанням.
Крім того, документи надані приватному нотаріусу не підтверджували безспірність вимоги, оскільки не свідчили про відсутність заперечень з боку боржника щодо заборгованості та її розрахунку, визнання ним такого боргу.
Представник ПАТ КБ «Приватбанк» відповідь на відзив не подав.
Представник третьої особи пояснень щодо позову не подав.
Згідно з ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2019 року у приватного нотаріуса було витребувано документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис, який їх надав у встановленні законом строки.
На судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
На судове засідання третя особа не з`явилася, надала заяву в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності.
На судове засідання відповідач двічі не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Оскільки позивач не заперечував проти проведення розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Виконавчий напис вчинений на підставі: заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» від 04 травня 2016 року в якій, зокрема наведено розрахунок заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 17 січня 2015 року та прохання вчинити відповідний виконавчий напис; довіреності від 16 грудня 2015 року; Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 10 травня 2016 року; Скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 10 травня 2016 року; письмової вимоги про усунення порушень за Генеральною угодою № б/н від 17 січня 2015 року; квитанції про оплату вартості поштового відправлення від 26 квітня 2016 року; опису цінного листа від 26 квітня 2016 року; Генеральної угоди № б/н від 17 січня 2015 року; розрахунку суми боргу за період з 17 січня 2015 року по 17 грудня 2015 року.
Відповідно до відмітки на наказі виданим Господарським судом Херсонської області 01 січня 2014 року № 923/1381/13 та заяви представника Херсонської філії ПАТ «КБ «Приватбанк» оригінал вказаного наказу було повернуто з виконавчої служби без виконання.
Відповідно до заяви представника Херсонської філії ПАТ «КБ «Приватбанк» від 04 лютого 2016 року вказаний наказ було повторно направлено на виконання до Державної виконавчої служби Великоолександрівського районного управління юстиції у Херсонській області.
Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 21 червня 2019 року на підставі вказаного наказу та виконавчого напису державним виконавцем накладено арешт на пенсійний рахунок позивача відкритий в АТ «Ощадбанк».
Також в даній Генеральній угоді сторони узгодили, що за прострочення заборгованості, що матиме місце на 32 день невнесення обумовленої суми коштів, ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 5333,48 грн, а за користування коштами ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати проценти в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості. Пеню ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити у розмірі обумовленому в Умовах та правилах, які є невід`ємною частиною Генеральної угоди.
Строк дії Генеральної угоди, а відповідно і строк після спливу якого ОСОБА_1 зобов`язаний повернути кредитні кошти, становить 24 місяці, з 17 січня 2015 року по 31 січня 2017 року.
Наведені докази суд визнає належними та допустимими, адже вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечувались сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання кредитного договору шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, які врегульовані положеннями статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (далі Закону), статей 15, 16, 207, 261, 526, 610, 1054 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV (далі ЦК України), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 87 Закону встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Пунктами 1.1., 1.2. Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.2. Порядку визначено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Згідно з пунктами 3.1. 3.5. Порядку визначено, що: нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд установив і це не заперечувалось відповідачем, що виконавчий напис вчинено, зокрема на підставі Генеральної угоди від 17 січня 2015 року та Умов та правил надання продукту кредитних карт, до яких ОСОБА_1 приєднався.
Згідно з частинами першою та другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису для стягнення грошової суми наведеної у розрахунку наданому ПАТ КБ «Приватбанк», за умови виникнення між сторонами кредитних правовідносин у порядку статті 207 ЦК України, можливе лише за наявності оригіналів: Генеральної угоди від 17 січня 2015 року та Умов та правил надання продукту кредитних карт, які повинні містити підписи сторін.
Приватному нотаріусу було надано оригінал Генеральної угоди із підписами сторін, однак оригіналу Умов та правил надання продукту кредитних карт надано не було, при тому, що саме останніми врегульовано порядок нарахування та сплати пені і комісії, яка за заявою відповідача від 04 травня 2016 року обрахована в сумі 5112,59 грн та відображена у виконавчому написі.
Крім того, відповідно до пункту 6.2 глави 16 Порядку визначено, що неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору, що свідчить про те, що нотаріус вчиняючи виконавчий напис зобов`язаний був дослідити правомірність нарахування пені, а отже дослідити Умови та правила надання продукту кредитних карт, при тому, що Генеральною угодою це не врегульовано.
Аналіз змісту підпунктів 2.1., 2.2. Порядку у сукупності зі статтями 87, 88 Закону свідчить про те, що нотаріус отримавши заяву про вчинення виконавчого напису зобов`язаний перевірити її зміст на відповідність встановленим вимогам та встановити чи наведено заявником усю необхідну інформацію та чи надано підтверджуючі документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису. В разі їх ненадання нотаріус вправі витребувати відповідні документи.
Вказані вимоги закону приватний нотаріус не виконав та вчинив виконавчий напис за заявою особи на маючи оригіналу Умов та правил надання продукту кредитних карт, тобто не переконавшись в наявності підстав для нарахування відповідачем відповідних сум.
Щодо суми штрафу суд зазначає, що відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди сума штрафу сторонами узгоджена сторонами в сумі 5339,48 грн, що також відображено в Розрахунку заборгованості та письмовій вимозі про усунення порушень, однак у заяві про вчинення виконавчого напису від 04 травня 2016 року та відповідно у виконавчому написі вказано про стягнення штрафу в меншому розмірі, а саме в сумі 4839,48 грн.
Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 попереджався про можливість стягнення з нього однієї суми штрафу, а фактичного з нього було стягнуто іншу суму. А також про те, що стягнута за виконавчим написом сума штрафу не підтверджена умовами Генеральної угоди, та вона не відповідає наданому нотаріусу Розрахунку заборгованості в якій зазначено про штраф в сумі 5339,48 грн, тобто сума штрафу не є безспірною.
Крім того, зі змісту Генеральної угоди, рішення Господарського суду Херсонської області від 03 грудня 2013 року, наказу від 10 січня 2014 року, постанов про відкриття виконавчого провадження вбачається, що на час розгляду справи з позивача здійснюється подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 травня 2011 року, а саме в порядку самостійного виконання вказаного наказу та в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса.
Таким чином, вбачається, що частина заборгованості в сумі 267,41 грн за кредитним договором від 17 січня 2015 року, яка врахована при розстроченні заборгованості є спірною. Крім того, з цього вбачається, що відповідна сума вже стягнута за рішенням господарського суду, а отже виконавчий напис не міг бути вчинений щодо неї. Зі змісту Генеральної угоди вбачається, що при розстроченні заборгованості за вказаним кредитним договором наявність такого рішення суду не була врахована.
Крім того, не містять наведені нормативні акти, зокрема пункт 4 глави 16 Порядку, положення, що передбачає можливість включення нотаріусом до виконавчого напису витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, тобто сум, що виходять за межі боргових зобов`язань особи. Так само представником ПАТ КБ «Приватбанк» не було надано нотаріусу документів, що підтверджують здійснення ним витрат в сумі 1700 грн.
Зважаючи на викладене, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені вчиненням нотаріусом виконавчого напису, оскільки його було вчинено неправомірно, що призвело до безпідставного покладення на позивача обов`язків щодо сплати визначеної суми коштів, процедуру стягнення яких було розпочато в примусовому порядку.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги пред`явлені до ПАТ КБ «Приватбанк» та визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю з тих підстав, що його вчинено без надання усіх документів, що підтверджують безспірну заборгованість кредитора перед стягувачем.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265, 280 - 289 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку передбаченого для подання позивачем апеляційної скарги з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою, якщо його не скасовано.
Апеляційне оскарження заочного рішення суду здійснюється шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.
При цьому заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: __________________ О.О. Сікора