КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/8021/17 Головуючий у 1 інстанції - Муранова -Лесів І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5.12.2019 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про поділ майна подружжя

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 169376,75 грн.

Виділено у власність ОСОБА_1 вказаний автомобіль та припинено право власності ОСОБА_2 на автомобіль Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 169376,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля в сумі 84688, 38 грн.; стягнуто зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 846,88 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року та постановити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на ідеальні частки у транспортному засобі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.4).

Представники сторін повідомили про те, що шлюб між сторонами розірвано, проте рішення про розірвання шлюбу суду надано не було; встановлення факту розірвання шлюбу між сторонами не має істотного значення у даній справі.

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва (а.с.5).

Судом також встановлено, що сторонами під час шлюбу у 2014 році було набуто зазначене в позовній заяві майно, а саме : автомобіль марки Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 169376,75 грн., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України (а.с.13) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.112), згідно якого право власності на спірний автомобіль зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 . Дана обставина повністю визнана відповідачем та ним не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.1, 3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.3 ст.368 ЦПК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також судом встановлено, що сторонами визнано та, відповідно, не підлягає доказуванню, що сторони спільно не проживають, і автомобіль знаходиться у володінні та користуванні відповідача, зокрема, з моменту звернення позивача з даним позовом до суду і на момент ухвалення судового рішення, що автомобіль придбаний за спільні кошти та є спільним сумісним майном подружжя, визнана відповідачем.

Сторонами визнано, що шлюбний договір, а також будь-які інші письмові договори щодо майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, ними не укладалися.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, згідно Висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №3291/19-54 від 27 лютого 2019 року, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.101-129), ринкова вартість автомобіля Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки, становить 169376,75 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно ч.1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що транспортний засіб є неподільною річчю, і що зазначений автомобіль перебуває у одноособовому користуванні відповідача, що фактично унеможливлює його використання позивачкою.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що враховуючи обставини справи, зокрема, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, який користується ним на свій розсуд без згоди іншого співвласника, що між сторонами не є можливим дійти згоди щодо спільного користування автомобілем, який є неподільною річчю, - позов про стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивачки підлягає задоволенню.

Такі висновки суду відповідають позиції суду касаційної інстанції, які викладені в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року, справа № 551/1236/15-ц, провадження № 61-6711св18, якою були скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля з підстав, що сторони не погодили вартість спірного автомобіля та порядок користування ним, і відповідач не погоджується сплачувати позивачу будь-яку компенсацію за її частку автомобіля і не бажає вносити будь-яку суму грошових коштів на депозитний рахунок суду за її частку автомобіля.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову щодо стягнення грошової компенсації за частку автомобіля, набутого у шлюбі, Верховний Суд в постанові від 17 квітня 2019 року у справі №373/1917/15-ц, провадження № 61-9024св18, зазначав, що встановивши, що спірний автомобіль перебуває у володінні відповідача, який користується ним без згоди іншого співвласника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову про стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивача.

Так, судом встановлено, що сторони набули під час шлюбу у спільну сумісну власність спірний автомобіль Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер JF1SG5LE58G145195, д.н.з. НОМЕР_2 , дійсна ринкова вартість якого на момент судового розгляду складає 169376.75 грн.

Право на поділ спільного майна подружжя є беззаперечним правом сторін, тому спірний автомобіль як неподільна річ підлягає присудженню одному з подружжя.

Відповідач ОСОБА_1 , у володінні та користуванні якого знаходиться автомобіль, зустрічних позовних вимог щодо його поділу у інший спосіб не заявляв, а також згоди на отримання грошової компенсації не надав. Не було відповідачем також вчинено дій щодо внесення грошової компенсації за належну позивачці частку у спільному сумісному майні подружжя. Позивачка згодна отримати грошову компенсацію за належну їй частку спірного автомобіля.

Таким чином, на підставі повно та всебічно досліджених у судовому засіданні доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме: щодо визнання спірного автомобіля спільним сумісним майном подружжя (сторін), та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя належить виділити у власність відповідача ОСОБА_1 автомобіль Subаги Fогеstег позашляховик, VIN номер НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 169376.75 грн.; припинити право власності позивачки ОСОБА_2 на вказаний автомобіль та стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 84688,38 грн. (згідно проведеного висновку експерта) та судові витрати, а в задоволенні решти вимог - відмовити.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Доводи апеляції щодо визнання права власності за сторонами на ідеальні частки у спільній сумісній власності - транспортному засобі не можуть бути взяті до уваги, оскільки є необґрунтованими, не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам справи, вирішенню спору по суті.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 19.12.2019 р.

Головуючий :

Судді :