Справа 200/6607/19
Провадження 2/206/971/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2019 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної шкоди за втрату військового майна, переданого у використання,

за участю

представника позивача ОСОБА_2

встановив:

02 травня 2019 року представник позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної шкоди за втрату військового майна, переданого у використання.

В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , суму не відшкодованої матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 за втрату інвентарного майна речової служби у розмірі 85247,50грн. (вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок сім гривень, п`ятдесят копійок) на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_2 у Державній казначейській службі України у м. Києві, МФО 820172, .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2014 року №157 старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира відділення командира машини розвідувального відділення спостереження розвідувального взводу спостереження військової частини НОМЕР_1 . Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України старший сержант ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Проте, старший сержант ОСОБА_1 , діючи із порушенням зазначених вище вимог законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речове майно), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 . Необхідність стягнення матеріальної шкоди заподіяною протиправними діями Відповідача зумовлена: самовільним залишенням військової частини військовослужбовцем з 16 серпня 2017 року по 06 листопада 2017 року, у зв`язку із чим їм не здано та вважається втраченим речове військове майно, яке було видане йому у користування. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.08.2018р. (номер справи 183/1082/18) ухвалено рішення про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1(один) рік та звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один рік). Витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_3 01.05.2019р. вбачається про утримання з старшого сержанта ОСОБА_1 суму у розмірі 578,00грн. у зв`язку із чим, після звільнення з військової служби та станом на 01.05.2019р. ОСОБА_1 не здійснено повного відшкодування матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 85247,50грн. (а.с. 1-3).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019 року по даній справі було відкрито провадження (а.с. 26).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада» (а.с. 39). Відповідач причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2014 року №157 старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира відділення командира машини розвідувального відділення спостереження розвідувального взводу спостереження військової частини НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_1 під час проходження військової служби у користування отримав військове майно, факт видачі якого підтверджується: Роздавально-здавальною відомістю №134/82 від 10.05.2016, найменування: костюм захисту від води; Роздавально-здавальною відомістю №25 від 01.02.2017, найменування: спальний мішок зимовий; Роздавально-здавальною відомістю №50 від 01.01.2017, найменування: Бронежилет «Корсар» - М3с-1-4, та шолом 1М; Роздавально-здавальною відомістю №261 від 02.02.2017, найменування: костюм маскувальний зимовий (а.с.7-10).

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 (справа 183/1082/18) ухвалено ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 України, та призначити йому покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації (а.с. 4).

Також вироком встановлено, що у період з 16 серпня 2017 року до 06 листопада 2017 року старший сержант ОСОБА_1 умисно не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду (а.с. 4).

Згідно довідки №20 від 05.11.2018 року, на утримання з старшого сержанта ОСОБА_1 за втрату інвентарного майна речової служби, розрахунку вартості інвентарного речового майна внаслідок втрати, сума до утримання складає 85825,50грн. (а.с. 6).

Відповідно до витяга з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказу командиру в/ч НОМЕР_1 від 05.11.18 №265 з старшого сержанта ОСОБА_1 підлягає стягненню сума в розмірі 85825,50грн, стягнено 578,00грн, залишок до стягнення станом на 01.07.2019 року складає 85247,50грн. (а.с. 31)

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пунктів 13,14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Військовослужбовці за шкоду заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою інвентарних речей несуть матеріальну відповідальність у кратному розмірі вартості цього майна.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 "Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості", інвентарні речі відшкодовуються у 5-ти кратному співвідношенні його вартості.

Відповідно до п. 31 Положення, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму не відшкодованої матеріальної шкоди за втрату військового майна, у розмірі 85247,50 гривень.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 141,228-229,258-260,263 -265,268,280-283 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду за втрату військового майна речової служби у розмірі 85247,50 (вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок сім гривень, п`ятдесят копійок) на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_2 у Державній казначейській службі України у м. Києві, МФО 820172, .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков