У Х В А Л А

"22" січня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С ТА Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в інтересах ОСОБА_1 із цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до угоди, укладеної між його довірителем та ОСОБА_2, ОСОБА_1 передав у власність відповідача кошти у розмірі 88 600 євро, які останній зобовязався повернути у строк до 25.12.2015 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобовязання, передбачені угодою сторін, суму заборгованості не повернув, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за угодою з урахуванням 3% річних у сумі 3 037 023 грн. 28 коп. та судові витрати по справі.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в звязку з чим підлягала залишенню без руху з наступних підстав.

Зокрема, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України представником не надано документів, що підтверджують оплату судового збору за подання позову у розмірах, визначених відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", про що Білоцерківським міськрайонним судом 19.11.2018 року складено акт №75 про відсутній додаток вказаний у позовній заяві: оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 8 810 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Надана стороною позивача угода сторін, складена сторонам на підтвердження залучення коштів з метою здійснення торгових операцій по компанії «Ларедо» (Словакія). У звязку з цим, відносини що виникли між сторонами, за змістом досягнутих в угоді домовленостей, мають ознаки інвестиційної діяльності.

У звязку з цим, суд звертає увагу на те, що загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначено в законі України «Про інвестиційну діяльність» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

При цьому, замістом ст.6 Закону, особливості здійснення інвестиційної діяльності на території України суб'єктами інвестиційної діяльності, розташованими за межами України, а також цих суб'єктів і суб'єктів України в зонах вільного підприємництва на Україні визначаються спеціальним законодавством України.

В даному випадку, за умовами наданої позивачем угоди сторін, ОСОБА_1, як інвестор в розумінні ст.5 Закону, інвестував 88 600,00 євро в компанію «Ларедо» (Словакія).

В силу приписів ст.9 Закону, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності, а також іноземних інвестицій. Захист інвестицій забезпечується законодавством України, а також міжнародними договорами України (ст.19 Закону).

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

У справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05, рішення від 07 липня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року) ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції (пункт 33 рішення).

У звязку з цим, суд звертає увагу позивача та його представника, що законодавець розмежовує правове регулювання боргових зобовязань та інвестиційної діяльності.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, саме на позивача покладено обовязок викласти у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини. Тому, ОСОБА_1 необхідно було усунути сумніви щодо правової природи відносин, які виникли між ним та ОСОБА_2 за умовами наданої угоди сторін, надавши суду докази наявності у ОСОБА_2 перед ним саме позикових зобовязань.

Враховуючи виявлені недоліки, ухвалою суду від 28.11.2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Копію названої ухвали суду отримано позивачем 02.01.2019 року, що підтверджується зворотній рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, зазначені в ухвалі суду від 28.11.2018 року недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне подану позовну заяву повернути позивачу та розяснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_4