Провадження № 2/243/567/2019
Справа № 243/333/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» лютого 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Неминущого Г.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Нікіфорової В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 вересня 2016 року вони з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 387.

Від цього шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними.

З листопада 2018 року однією сім'єю вони не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися, спору про розподіл майна сторони не мають.

Вважає, що збереження сім'ї не можливе та суперечить їх законним інтересам.

Просить суд, шлюб, зареєстрований 08 вересня 2016 року, який було зареєстровано Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 387, між ним та Відповідачем, розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 06 лютого 2019 року надав до суду Заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 06 лютого 2019 року надала до суду Заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с.13).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, видане 08 вересня 2016 року, сторони 08 вересня 2016 року уклали шлюб, який було зареєстровано Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 387 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що об'єктивно підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, видане 28 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7).

Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином, їх сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сім'ю вичерпані.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_2».

Позивач ОСОБА_1 не наполягав на відшкодуванні судових витрат за рахунок Відповідача.

Таким чином, у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 112, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 вересня 2016 року, Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 387, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Роз'яснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Г.Л. Неминущій