ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/575/19Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/6476/18 Категорія: 310000000 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі суддів:

Гончар Н.І., Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2019 року ухваленого у складі судді Пироженка С.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зміну способу участі у вихованні дитини,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зміну способу участі у вихованні дитини.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що він є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є відповідач ОСОБА_2

Дитина проживає разом з матір`ю. В той же час, він бажає приймати активну участь у житті своєї дитини. Проте відповідач на протязі тривалого часу чинить перешкоди у спілкуванні з сином. На підставі постанови служби у справах дітей Черкаського міськвиконкому від 21 квітня 2012 року був встановлений день його спілкування з дитиною один раз на тиждень в неділю за проханням матері з 15 по 17 годину та в її присутності, з урахуванням змін, пов`язаних з різними обставинами.

ОСОБА_2 постанову служби у справах дітей не виконувала, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду.

Рішенням Соснівського районного м. Черкаси від 13 лютого 2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та вирішено зобов`язати ОСОБА_2 виконувати рішення виконкому Черкаської міської ради № 1279 від 20.11.2013 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року вказане рішення суду змінено та визначено ОСОБА_1 спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, щочетверга з 15.00 год. до 18.00 год. та щонеділі з 09.00 год. до 12.00 год.

Позивач стверджує, що на даний час дитина стала більш дорослою, відвідує школу, стає більш самостійною. Тому вважає за можливе збільшити кількість годин спілкування, зокрема, і за відсутності матері.

Просив суд визначити йому спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 , у вигляді вільного спілкування без присутності сторонніх осіб, в тому числі матері дитини з правом відвідувати дитиною місця проживання батька і ночівлею щосереди з 16.00 до 20.00 год. та щоп`ятниці з 17.00 до неділі 17.00, а також протягом 2 тижнів в період літніх канікул та протягом 1-го тижня в період зимових канікул з правом виїзду за межі міста Черкаси для відпочинку і дня на свято Вознесіння щорічно з правом виїзду в цей день до с. Капустино Шполянського району Черкаської області. Відвідувати школу де навчається син, спортивні секції та гуртки, а також з правом відвідувати дитину в дні народження та свята. Можливість вільного спілкування з дитиною по телефону (без обмежень).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, визначений остаточно попередніми рішеннями суду, є достатнім способом захисту прав позивача на його участь у вихованні дитини та особисте спілкування з ним.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права просив рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що станом на 2019 рік синові виповнилося 9 років і бачити дорослу дитину 6 годин на тиждень для батька це вкрай мало. Тим більше, що на сьогодні такий графік суперечить інтересам дитини. В своєму рішенні районний суд жодним чином не аргументував того, чому вважає участь у вихованні дитини, яка встановлена на даний час, достатньою та не вказав ні однієї обставини на підтвердження власної позиції. Крім того скаржник зазначає, що причиною звернення до суду стало виникнення нових обставин позивача, оскільки після винесення рішення про встановлення способу участі батька у вихованні дитини, пройшло майже 5 років.

Вважає, що на підтвердження своїх посилань, ним було надано суду достатньо доказів того, що відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте судом не було враховано жодного доказу.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2012 року позивача ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є відповідач ОСОБА_2

Дитина проживає разом із матір`ю.

На підставі постанови служби у справах дітей Черкаського міськвиконкому від 21 квітня 2012 року ОСОБА_1 був встановлений день його спілкування з дитиною один раз на тиждень в неділю за проханням матері з 15 по 17 годину та в її присутності, з урахуванням змін, пов`язаних з різними обставинами.

В подальшому рішенням Соснівського районного м. Черкаси від 13 лютого 2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та вирішено зобов`язати ОСОБА_2 виконувати рішення виконкому Черкаської міської ради № 1279 від 20 листопада 2013 року.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року вказане рішення суду змінено та визначено ОСОБА_1 спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щочетверга з 15.00 год. до 18.00 год. та щонеділі з 09.00 год. до 12.00 год.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 20 "Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав" висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув та прийняв рішенні при відсутності висновку щодо розв`язання даного спору між сторонами.

В ході розгляду справи апеляційним судом, на вимогу останнього, орган опіки та піклування надав відповідний висновок про участь у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 № 776 від 17 грудня 2019 року.

Згідно вказаного висновку органу опіки та піклування вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 17-00 п`ятниці до 17-00 неділі; два тижні влітку для спільного оздоровлення; тиждень під час зимових канікул; свято Вознесіння; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Висновок органу опіки та піклування складено на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками з урахуванням обставини, що дитина на даний час проживає у м. Кропивницький.

Позивач ОСОБА_1 із запропонованим у висновку органу опіки та піклування від 17 грудня 2019 року способом його участі у вихованні сина погодився частково, вважає, що крім визначеного у висновку способу участі необхідно рішенням суду також встановити його право відвідувати школу, де навчається син, спортивних секцій та гуртків, які він відвідує, а також з правом відвідувати дитину в дні народження та свята, а також встановити можливість його вільного спілкування з сином по телефону.

Оскільки в ході розгляду справи апеляційним судом позивач ОСОБА_1 пояснив, що свято Вознесіння припадає на сороковий день після Пасхи, є поминальним днем і в населеному пункті, в саме в с. Капустино, Шполянського району проводиться в четвер, тобто в робочий день, коли у школі проводяться навчання, колегія суддів не може погодитись з висновком органу опіки та піклування в частині визначення позивачу способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною в день свята Вознесіння, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини та порушуватиме режим навчання дитини.

Щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення рішенням суду також спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином з наданням йому права відвідувати школу де навчається син, спортивні секції та гуртки, а також з правом відвідувати дитину в дні народження та свята, можливість вільного спілкування з дитиною по телефону (без обмежень), колегія суддів вважає, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, немає права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Позивач не надав доказів того, що він позбавлений можливості відвідувати школу де навчається дитина, відвідувати гуртки, відвідувати дитину в дні народження та вільно спілкуватися з нею по телефону.

Крім того, варто зазначити, що крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із встановленням способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною з урахуванням висновку органу опіки та піклування від 17 грудня 2019 року, а саме: визначити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 17-00 п`ятниці до 17-00 неділі; два тижні влітку для спільного оздоровлення; тиждень під час зимових канікул; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Колегія суддів вважає, що встановлення такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною буде відповідати інтересам дитини, а встановлений графік зустрічей позивача з сином буде таким, що не порушуватиме режиму його дня та навчання, не відриватиме дитину від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному існуванню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2019 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зміну способу участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 17-00 п`ятниці до 17-00 неділі; два тижні влітку для спільного оздоровлення; тиждень під час зимових канікул.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,4 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 528,6 гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

С.І. Бондаренко

Ю.В. Сіренко

Повний текст постанови складений 19 грудня 2019 року.: