Справа № 132/1117/17
Ухвала

Іменем України

22 серпня 2019 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Павленко І.В.

при секретарі судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області подання заступника начальника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Онищенка В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року до суду звернувся заступник начальника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Онищенко В.М. із вказаним поданням, де просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , до виконання зобовязань, покладених рішеннями судів, зокрема, Калинівського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року, 24.09.2018 року, 14.05.2019 року, 15.11.2016 року, 26.08.2016 року, 25.07.2016 року, Дніпровського районного суду м.Києва від 21.05.2014 року.

За зведеним виконавчим провадженням 52362444 з примусового виконання виконавчих листів №132/3703/14, №132/1117/17, №132/1118/17, №132/2605/16-ц, №132/2606/16-ц, №132/1945/16-ц, №132/1636/16-ц, виданими Калинівським районним судом Вінницької області та №7455/6786/14-ц Дніпровським районним судом м.Києва державним виконавцем винесено відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постанови на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено. Під час виконання рішень суду державним виконавцем було вжито заходів щодо примусового виконання рішень, проте, майна на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено.

Згідно запиту про перетин боржником ОСОБА_1 державного кордону України, останній неодноразово перетинав державний кордон України.

ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати борг щомісяця до 20-го числа в сумі 5000 грн. Проте, в червні, липні та серпні 2019 року не виконав дані зобов`язання та не сплачував кошти на погашення боргу.

09.08.2019 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішень суду, однак останній на виклики не з`явився, про причини неявки державного виконавця не повідомив.

Оскільки судові рішення не виконані, а боржник ухиляється від їх виконання, заступник начальника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Онищенко В.М. просить задовольнити подання.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, розгляд подання здійснено без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Заявник до суду не з`явився, проте від заступника начальника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Онищенка В.М., який діє на підставі довіреності, надійшла заява про розгляд подання за його відсутності. Тому суд, розглядає дане подання в межах та на підставі доданих до нього документів.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає за необхідне у його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Як слідує з подання, на примусовому виконанні в Калинівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження 52362444 з виконання виконавчих листів №132/3703/14, №132/1117/17, №132/1118/17, №132/2606/16-ц, №132/1945/16-ц, №132/1636/16-ц, виданими Калинівським районним судом та №755/6786/14-ц, виданим Дніпровським районним судом м.Києва.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2,4 ЦК України).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Отже приведені вище норми передбачають тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України лише у разі ухилення його від виконання зобов`язань. При цьому мається на увазі, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Органом ДВС не надано доказів, які б свідчили про навмисне ухилення боржника від сплати боргу.

Натомість надано пояснення ОСОБА_1 щодо декларації про доходи фізичної особи від 24.10.2018 року, згідно якого останній пояснив, що його дохід за 2017 рік становить 2500 злотих на місяць нетто, еквівалент в гривні становить приблизно 19000 грн. В зв`язку зі сплатою аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, виходячи з розміру свого доходу може сплачувати борг щомісяця до 20-го числа в сумі 5000 грн.

При цьому, заступником начальника відділу Онищенком В.М. зазначено, що ОСОБА_1 не сплачував кошти на погашення боргів лише в червні, липні та серпні 2019 року.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що заступником начальника відділу ДВС не надано доказів, які б свідчили про отримання боржником викликів щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішень суду у вигляді розписки чи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату, оскільки з доданого до матеріалів подання рекомендованого повідомлення не представляється можливим встановити, який саме офіційний документ було направлено боржнику та на яку дату він викликався.

Крім того, як слідує з подання боржник отримує дохід у Польщі.

За таких обставин, з метою виконання судових рішень, суд прийшов до висновку про необгрунтованість подання та відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись 258-260, 353-354, 441 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Онищенка В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: