КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 інтереси, якого представляє адвокат Бандуристий Руслан Сергійович на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Мінераліз» про стягнення заборгованості,-

встановив:

АТ «Комерційний Індустріальний Банк» звернувя до суду з позовом, в якому за збільшеним розміром позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23.08.2017 року в сумі 1 812 279,90 грн. та судовий збір (т.1 а.с. 1-12, 217-219). Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.08.2017 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз» було укладено договір № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком, відповідно до умов якого максимальний ліміт овердрафту встановлено у розмірі 5 000 000 грн. зі строком користування коштами на протязі 30 календарних днів. 29 березня 2018 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз» було укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою було збільшено максимальний ліміт овердрафту до 9 000 000 грн.

За умовами укладених в подальшому додаткових угод до договору за користування овердрафтом було встановлено відсоткову ставку у розмірі 22 % річних, а за порушення умов щодо максимального 30 денного періоду безперервного користування овердрафтом та/або кінцевого терміну повернення овердрафту було встановлено відсоткову ставку у розмірі 32 % річних з дня виникнення порушення до дня його усунення, кінцевим терміном користування овердрафтом є 22.08.2018 року.

Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором 23.08.2017 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 49/17-П, відповідно до умов якого ОСОБА_1 поручився перед позивачем за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором та додатковими угодами, які будуть укладені до нього у майбутньому у повному обсязі.

За умовами укладеного договору ОСОБА_1 зобов`язався нести солідарну відповідальність за невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Позивач вказує, що розмір заборгованості за кредитом становить 1 812 279,90 грн. та складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 708 520,24 грн. і заборгованості за простроченими процентами у розмірі 112 759,66 грн., яку просить стягнути з відповідача, як поручителя.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23.08.2017 р. у розмірі 1 812 279 (один мільйон вісімсот дванадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 90 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» судовий збір в сумі 27 184 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бандуристий Руслан Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи та нормам чинного законодавства. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що порука це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Оскільки позивач звернувся до суду із позовом до поручителя з пропуском строку позовної давності, порука є припиненою, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають зв`язку з тим, що дата виконання зобов`язання за кредитним договором 22.08.2018 року,останній платіж здійснено у квітні 2018 року, а позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка подана до суду лише 26.02.2019 року, тобто після спливу шести місяців для пред`явлення вимоги до поручителя.

Крім цього зазначають, що матеріали позовної заяви не містять розрахунку заборгованості, з якого можна було б дійти обґрунтованого висновку ані щодо моменту настання строку погашення заборгованості, і таким чином про момент прострочення позичальником виконання зобов`язання з повернення позики, ані про обґрунтованість нарахування процентів за користування кредитом та відповідних штрафних процентів.

Вказує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються та відповідно припиняється право нарахування пені за порушення строків сплати процентів. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначає, що вказане вище відображається в рішенні Господарського суду Рівенської області від 08 серпня 2019 року по справі №918/743/18 у справі про солідарне стягнення заборгованості з позичальника за договором 49/17 від 23.08.2019 року про надання авансового овердрафту та іншого поручителя, яким частково відмовлено в задоволенні позову АТ «Комерційний Індустріальний Банк». Така позиція узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року №444/9519/12.

Зазначене є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в позові слід відмовити.

У відзиві позивач посилається на те, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга є безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз» 23.08.2017 року укладено договір № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком, відповідно до умов якого ПП «Мінераліз» встановлено максимальний ліміт авансового овердрафту у розмірі 5 000 000 грн. зі сплатою процентів за користування овердрафтом у розмірі 22 % річних та строком користування коштами до 22.08.2018 року (далі по тексту - кредитний договір, т. 1 а.с. 56-61).

Додатковими угодами до кредитного договору № 49/17 від 23.08.2017 року, а саме: додатковою угодою № 1 від 29.03.2018 року, № 2 від 16.04.2018 року, № 3 від 11.05.2018 року, № 4 від 11.06.2018 року, № 5 від 11.07.2018 року, № 6 від 31 липня 2018 року, вносились зміни до кредитного договору, відповідно яких серед іншого змінювався графік зниження ліміту овердрафту, максимальний ліміт авансового овердрафту був збільшений та встановлений у розмірі 9 000 000 грн. (т. 1 а.с. 63-71).

Позивач виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, відкривши ПП «Мінераліз» поточний рахунок № НОМЕР_1 з авансуванням овердрафту в межах ліміту, передбаченим договором, що підтверджуються випискою по рахунку за період з 23.08.2017 р. по 13.09.2018 р. (т. 1 а.с. 79-183).

02 квітня 2018 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 49/17-П, за умовами якого відповідач зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником ПП «Мінераліз» зобов`язань за кредитним договором № 49/17 від 23.08.2017 р., додаткової угоди № 1 від 29.03.2018 р., додаткових угод (договорів) до нього, що будуть укладені в майбутньому, згідно з яким позичальнику надається кредит на умовах авансового овердрафту в розмірі 9 000 000 грн. на термін до 22 серпня 2018 року зі сплатою процентів в розмірі 22 % річних з погашенням згідно умов кредитного договору та всіх додаткових угод (договорів) до нього (т. 1 а.с. 72-73 зв).

11 травня 2018 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49/17-П від 02.04.2018 року, яким внесено зміни до п. 1.1. договору поруки (т. 1 а.с. 74-74 зв.).

11 липня 2018 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору поруки № 49/17-П від 02.04.2018 року, яким внесено зміни до п. 1.1. договору поруки (т. 1 а.с. 75-75 зв.).

31 липня 2018 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 4 до договору поруки № 49/17-П від 02.04.2018 року, яким внесено зміни до п. 1.1. договору поруки (т. 1 а.с. 76-76 зв.).

Відповідно до умов п. 1.1. договору поруки № 49/17-П та укладених до нього додаткових угод, ОСОБА_1 зобов`язався в разі невиконання ПП «Мінераліз» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 49/17 від 23.08.2017 року, виконати в повному обсязі кредитні зобов`язання та погасити наявну заборгованість та відсотки у строк до 22.08.2018 року включно.

У зв`язку із невиконанням позичальником ПП «Мінераліз» своїх зобов`язань за кредитним договором, 11.09.2018 року ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на адресу ОСОБА_1 , як поручителя, направляло повідомлення-вимогу про негайне погашення заборгованості станом на 11.09.2018 року у розмірі 1 727 111,99 грн. (т. 1 а.с. 77, 78), яка була відповідачем проігнорована. Заборгованість не погашена.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ «Комерційний Індустріальний Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , як поручителя ПП «Мінереліз», 21.11.2018 року, тобто в межах визначеного законом шестимісячного строку з дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз», який також обумовлений договором поруки.

Посилання представника відповідача на те, що строк звернення з вимогою до поручителя пропущено у зв`язку із подачею позивачем заяви про збільшення позовних вимог 26.02.2019 року суд оцінив критично, оскільки подача АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заяви про збільшення позовних вимог є реалізацією позивачем його процесуального права в ході розгляду справи та не являється самостійною вимогою до відповідача.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, який відповідачем не спростований, суд першої інстанції вважав, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи та підтверджується випискою по рахунку позичальника та оскільки станом на 02.12.2018 року заборгованість за кредитом становить у розмірі 1 708 520,24 грн., заборгованість за процентами у розмірі 112 759,66 грн., що загалом складає 1 821 279,90 грн., суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача суму 1 812 279,90 грн.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитись не може виходячи з наступного.

Встановлено, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, що умовами п. 1.1. договору поруки № 49/17-П та укладених до нього додаткових угод, ОСОБА_1 зобов`язався в разі невиконання ПП «Мінераліз» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 49/17 від 23.08.2017 року, виконати в повному обсязі кредитні зобов`язання та погасити наявну заборгованість та відсотки у строк до 22.08.2018 року включно.

За нормою частини 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Приписами ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред`явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом 21.11.2018 року тобто в межах шестимісячного строку після закінчення строку дії основного зобов`язання.

Також встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2019 року, що набрало законної сили, було задоволено частково позов Акціонерного товариства "Комерційний Індустріальний Банк" до Приватного підприємства "Мінераліз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид", про стягнення заборгованості в сумі 1 821 279, 90 грн.

Стягнуто у солідарному порядку з Приватного підприємства "Мінераліз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" на користь Акціонерного товариства "Комерційний Індустріальний Банк" прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1 708 520, 24 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства "Мінераліз" на користь Акціонерного товариства "Комерційний Індустріальний Банк" 12 813, 91 грн. судовий збір.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" користь Акціонерного товариства "Комерційний Індустріальний Банк" 12 813, 91 грн. судовий збір.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 112 759, 66 грн. процентів відмовлено.

Вказаним рішенням встановлена та обставина, що станом на день закінчення основного зобов`язання сума заборгованості за кредитним договором №49/17 від 23.08.2017 року складає 1 708 520, 24 грн.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській справі, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру заборгованості та доказів на її підтвердження.

Таким чином та обставина, що станом на день закінчення основного зобов`язання сума заборгованості за кредитом складає 1 708 520, 24 грн. в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України при розгляді даної справи доказуванню не підлягає в зв`язку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню лише в частині вказаної заборгованості.

Проте в іншій частині в частині стягнення заявленої у позові суми слід відмовити і доводи апеляційної скарги в цій частині заслуховують на увагу, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування тобто після 22.08.2018 року чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином в цій частині суд відхиляє аргументи позивача, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами про дострокове повернення кредиту, тому строк закінчення договору змінений не був і початок його перебігу почався із закінченням строку основного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на висновки касаційного суду не приймаються судом до уваги, оскільки у даних правовідносинах вони висновків суду не спростовують.

Таким чином доводи апеляційної скарги із посиланням на відповідні висновки касаційного суду не приймаються судом до уваги, оскільки у даних правовідносинах вони висновків суду щодо відсутності пропуску шестимісячного строку на звернення до суду, не спростовують.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а отже рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості ,з ухвалення по справі нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованості в розмірі 1 798 520, 24 грн.

В іншій частині, в частині стягнення судового збору, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтереси, якого представляє адвокат Бандуристий Руслан Сергійович задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року в частині стягнення заборгованості скасувати.

Ухвалити в цій частині по справі нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Мінераліз» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором №49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23.08.2017 року в розмірі 1 708 520, 24 грн.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко