КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Балійчук Л.І. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Чертковим Ігорем Всеволодовичем, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення ненарахованої та невиплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення ненарахованої та невиплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку у зв`язку із затримкою термінів її виплати.

25.10.2019 року представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки ПрАТ «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» та майно акціонерів, які мають приватну власність у ПрАТ «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що відповідач буде всіляко ухилятися від виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову шляхом відкриття таємних банківських рахунків та виведення коштів на інших осіб та фінансові організації (офшор).

При цьому, вказував на ймовірне унеможливлення виконання майбутнього рішення суду через намір відповідача продати товариство іншому власнику.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 28.10.2019 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с. 115-117).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

При цьому, зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач, ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, може відкрити таємні банківські рахунки та вивести кошти на інших осіб та фінансові організації (офшор) (а.с. 123-125).

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 149-150 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України закріплюють, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 19.07.2018 року по справі № 133/828/18, заява про забезпечення позову має бути мотивована, а не містити лише шаблонний перепис диспозиції норми права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд дотримався указаних вище умов та, з огляду на відсутність будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ухилення відповідача від майбутнього виконання судового рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому, враховуючи предмет позову, яким є стягнення грошових коштів у розмірі 457 584 грн. 03 коп., колегія суддів не знаходить співмірними заявлені позовні вимоги та вимоги про накладення арешту на всі банківські рахунки ПрАТ «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» та майно акціонерів, які мають приватну власність у ПрАТ «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери».

Також, слід зазначити, що, у даному випадку забезпечення пред`явленого позову у запропонований позивачем спосіб може перешкоджати господарській діяльності відповідача, що є недопустимим.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали в оскаржуваній частині, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Чертковим Ігорем Всеволодовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення ненарахованої та невиплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська