ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №592/13059/18

Провадження № 22-ц/816/513/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Левченко Т.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року у складі судді Бичкова І.Г., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 31 липня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку.

Просила, після уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 32588,90 грн.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 32558,90 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 34189,90 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним рішенням було залишено без розгляду її позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Вказує, що із заявою до суду про залишення без розгляду частини позовних вимог та уточнення позову вона не зверталась. Суд безпідставно відмовив у стягненні суми заборгованості із заробітної плати в розмірі 34189,90 грн, зазначивши, що у липні 2018 року відповідачем було сплачено заробітну плату за грудень 2017 року в розмірі 1601,00 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 31 липня 2018 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на свою користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

До позовної заяви ОСОБА_1 було долучено, зокрема, копію розрахункового листа за липень 2018 року, за яким заборгованість підприємства по заробітній платі становить 34189,90 грн (а.с. 7).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

26 листопада 2018 року ОСОБА_1, до початку розгляду справи по суті, подала до суду письмову заяву, у якій просила залишити без розгляду її позов в частині стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Також у заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 32588,90 грн у зв'язку зі сплатою товариством у липні 2018 року частини заробітної плати за грудень 2017 року в розмірі 1601,00 грн (а.с. 20).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 липня 2018 року позов ОСОБА_1 в частині стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку розрахунку при звільненні та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с. 24).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з принципу диспозитивності цивільного судочинства та вирішив спір по суті в межах заявлених позивачем вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 49 цього Кодексу визначено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням приведених норм процесуального права, розглянув спір у справі в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто відповідно до уточнених позовних вимог ОСОБА_1, викладених нею у письмовій заяві від 26 листопада 2018 року, поданій до суду до початку розгляду справи по суті.

Доказів того, що вказану заяву ОСОБА_1 не подавала до суду, на що посилається в апеляційній скарзі остання, відповідно по положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, надано не було.

Що стосуються оскарження заочного рішення суду в частині залишення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та вимог скарги щодо їх стягнення, то вказані доводи та вимоги апеляційним судом не беруться до уваги та не розглядаються, оскільки позивачем оскаржено лише заочне рішення суду від 26 листопада 2018 року, при ухваленні якого, вказані вимоги місцевим судом не розглядались з підстав їх залишення без розгляду окремим судовим рішенням - ухвалою суду від 26 листопада 2018 року, яка, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є окремим об'єктом апеляційного оскарження.

Тому, за відсутності апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення частини позовних вимог без розгляду, апеляційний суд не перевіряє доводи апеляційної скарги з цього приводу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, дипозитивності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко