Справа № 0915/2988/12
Провадження № 8/352/2/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2015 року про тимчасове обмеження її як боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 12.09.2017 р. звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2015 р. про тимчасове обмеження її як боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 р., у якій просила переглянути вказану ухвалу за нововиявленими обставинами та скасувати ухвалу (т.2, а.с.22-26).

29.03.2019 р. ОСОБА_1 подала суду письмові пояснення до раніше поданої заяви про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами (т.2, а.с.58-59).

Вказана заява ОСОБА_1 передана у провадження судді Хоминець М.М. 20.09.2019 р. Ухвалою суду від 25.09.2019 р. відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 від 12.09.2017 р.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ухвалою суду від 16.10.2015 р. її як боржника тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 р. Нововиявленими обставинами, які є підставою для перегляду вказаного судового рішення, вважає наступні:

-незастосування державним виконавцем всіх заходів примусового стягнення боргу, передчасне звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження її як боржника у праві виїзду за межі України, яке є винятковим заходом; можливе було стягнення боргу за рахунок належного їй нерухомого майна, а саме 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , чого виконавець не зробив, не провів експертної оцінки вказаного майна, не провів аукціон з продажу вказаного майна; лише у грудні 2015 р. вона отримала повідомлення від комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА щодо розгляду питання реалізації вказаного нерухомого майна, а у кінці грудня 2015 р. до відділу ДВС надійшло розпорядження Служби у справах дітей Тисменицької РДА про відмову в реалізації майна; при наявності нерухомого майна, яке є гарантією виконання судового рішення, не застосовується тимчасове обмеження у праві виїзду щодо боржника;

-неврахування факту, що вона є керівником юридичної особи, яка займається зовнішньоекономічною діяльністю, що тимчасове обмеження є прямим перешкоджанням підприємницькій діяльності; тимчасовим обмеженням порушено її право на працю; крім того, порушено права її та її неповнолітньої дочки на свободу пересування;

-на час постановлення ухвали від 16.10.2015 р. суду не було відомо про її онкозахворювання;

-відсутність у матеріалах виконавчого провадження ухвали суду про відмову у розстрочці чи відстрочці боргу від 2013 р.;

-неотримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2015 р.

Посилалась на п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України (у редакції 2004 р.) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заявниця у судовому засіданні підтримала свою заяву і просила її задоволити.

Представник Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив суду про причини неявки.

Вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2015 р. задоволено подання державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції Григорківа С.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Боржника ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 88345,60 грн. боргу за договором позики та 883,45 грн. судових витрат, а всього 89229,05 грн. (т.1, а.с.27-28)

Вказана ухвала набрала законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2015 р. (т.1, а.с.67-68).

Крім того, вказана ухвала переглядалась Апеляційним судом Івано-Франківської області у 2017 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діяла як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 . Ухвалою апеляційного суду від 01.08.2017 р. залишено без змін ухвалу Тисменицького районного суду від 16.10.2015 р. (т.1, а.с.281-282).

ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду за нововиявленими обставинами.

Згідно вимог п.11 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції ЗУ від 03.10.2017 р.) заява ОСОБА_1 розглядається судом за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

У відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України (в редакції ЗУ від 03.10.2017 р.) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Судом встановлено, що обставини, на які заявниця посилається як на нововиявлені, не можуть бути визнані такими з огляду на відсутність підстав вважати, що вказані обставини не були і не могли бути відомі заявниці на час розгляду подання державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції Григорківа С.І. від 31.08.2015 р. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Зокрема, з приводу посилання заявниці на незастосування державним виконавцем всіх заходів примусового стягнення боргу, передчасного звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки існувала можливість стягнення боргу за рахунок належного ОСОБА_1 нерухомого майна, яку державний виконавець почав реалізовувати вже після звернення до суду з поданням і постановлення судом ухвали про тимчасове обмеження, суд вважає за необхідне зазначити.

Заявниці з початку примусового виконання рішення про стягнення боргу було відомо про безперспективність такого заходу примусового виконання рішення, як звернення стягнення на належну їй 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт у рамках виконавчого провадження, оскільки у цій квартирі зареєстровані малолітні діти племінниці ОСОБА_1 , що унеможливлює отримання виконавчою службою дозволу від Служби у справах дітей Тисменицької РДА на реалізацію арештованого майна боржника у рахунок погашення боргу.

З урахуванням відсутності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України (в редакції ЗУ від 03.10.2017 р.), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви та залишення в силі ухвали суду від 16.10.2015 р.

На підставі наведеного, відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України (в редакції ЗУ від 03.10.2017 р.), керуючись ст. 260, 261, 429 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2015 року про тимчасове обмеження її як боржника у праві виїзду за межі України та залишити в силі ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2015 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Хоминець

Повна ухвала складена 21.12.2019 р.