Провадження № 22-ц/801/2354/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуСправа № 127/24598/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

секретар : Константинов А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/24598/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року,ухвалене під головуванням судді Короля О.П. в залі суду о 10.44 год., повний текст рішення складено 22.07.2019 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення підстав позовної заяви, мотивовані тим, що позивачу нещодавно стало відомо, що її батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та її сестру ОСОБА_3 виселяють з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , через те, що квартира продана ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 ; ні позивачу, ні її рідним не було відомо про такий договір.

Нерухоме майно належало продавцю на праві приватної власності на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року у справі №127/30623/13-ц. Право власності продавця на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2016 року, номер запису про право власності 13206700, реєстраційний номер нерухомого майна 01.

Проте згідно постанови апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 року по справі №127/30623/13-ц, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року скасоване і ухвалене нове судове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності - відмовлено, тому, відповідно, і ПАТ «Дельта Банк» не мав права відчужувати дану квартиру, так як не є власником вказаного майна.

Крім того, позивач вказувала, що відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбулось під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка є предметом іпотеки. Оскільки відчуження відбулося без згоди власника, то це незаконно.

При цьому вона зазначила, що не була і не є зареєстрована у вказаній квартирі, як і її неповнолітні діти та, що квартира належала її сестрі - ОСОБА_3 , у якої з банком був договір іпотеки.

Порушення своїх прав оскаржуваним договором, позивач грунтує на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30 січня 2013 року у справі №6-125цс12; абз.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»; правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 січня 2016 року у справі №6-1055цс15, де говориться, що право на житло та факт проживання у житловому приміщенні не пов`язані з фактом реєстрації місця проживання.

З урахуванням зазначеного, та посилаючись на норми ч.2 ст. 203 і ч.1 ст. 215, ст. 16 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.12.2017 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. зареєстрованого в реєстрі під №1057.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку, як незаконне, необґрунтоване та таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, без дослідження необхідних доказів

Вимоги апеляційної скарги зводяться до того, що судом не були досліджені обставини, що мають значення для справи, а саме: рішення Вінницького міського суду Вінницької області є скасованим і не створює жодних юридичних наслідків в подальшому, а тому договір купівлі-продажу, укладений з іншим відповідачем, є незаконним; відчуження квартири, яка є предметом іпотеки, відбулось під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому її відчуження є незаконним. Також зазначає, що посилання суду на постанову Верховного Суду України від 24.10.2012 року в справі №6-116цс12 є безпідставним, оскільки така постанова не стосується даного спору. З урахуванням зазначеного, просить суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2019 року та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від ПАТ «Дельта Банк» надійшов в день розгляду справи, відповідно до якого банк просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2019 року залишити без змін.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним правовим вимогам.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача - адвокат Оверковський К.В. підтримав апеляційну скаргу, з викладених у ній підстав.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи.

В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

Так, за Договором купівлі-продажу від 04.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., укладеного між ПАТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_2 , ПАТ «ДельтаБанк» продав, а ОСОБА_2 купив житлову квартиру АДРЕСА_2 . (а/с5).

Згідно з п.1.5., на укладення цього договору, отримана згода іпотекодержателя, що викладена у листі-повідомленні AT «Дельтабанк» від 04.12.2017 року вих. №57_12/2017.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що право власності на вищевказане нерухоме майно 04.12.2017 року зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 75).

У Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказано, що квартира АДРЕСА_3 , власником якої була ОСОБА_3 , з 14.09.2006 року була предметом іпотеки за Договором іпотеки від 14.09.2006 року, іпотекодержателем був АКІБ «УкрСіббанк» (а/с6).

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року у справі №127/30623/13-ц, провадження №22-ц/772/1410/2018 встановлено, що 28 лютого 2008 року між АКБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_3 кредит у іноземній валюті, у доларах США у розмірі 20000 дол. США, що еквівалентно 101000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Позичальник зобов`язався повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Ще встановлено, що 28 лютого 2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки , відповідно до якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю квартиру під АДРЕСА_3 , яка належала іпотекодавцям в рівних частках кожному на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 18 травня 1993 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу за кредитами, за яким, відповідно до Акту прийому-передачі документації, передано кредитні договори № 0 і № 1, договір іпотеки, виписки про рух коштів, тощо. (а/с 35). З огляду на викладене, іпотекодержателем з 08.12.2011 року став ПАТ «Дельта Банк», який є відповідачем у даній справі.

З цієї ж Постанови апеляційного суду Вінницької області слідує, що у грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності. І заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2014 року позов було задоволено. В рахунок основного зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.09.2006 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 і в рахунок зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1 від 28.02.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 , звернуте стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору іпотеки б/н від 28.02.2008 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3 .( а/с 35).

Ці обставини, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, звільнені від доказування.

Далі в ході розгляду даної справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її діти не зареєстровані в цьому житловому приміщенні, про що зазначено у позові та, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб, в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також Актом проживання осіб без реєстрації, складеним ТОВ «ЖЕО» в присутності інших мешканців будинку, про те, що у вказаній квартирі станом на 11.12.2017 року і проживали без реєстрації ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . За цим актом обстеження позивач ОСОБА_1 та її неповнолітні діти в цьому житловому приміщенні не зареєстровані та не проживають ( а/с 78, 79).

Також позивач ОСОБА_1 не є стороною правочину, який просить визнати недійсним.

Відповідно ж до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Однак, з мотивів позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу не вбачається, з якої саме підстави, передбаченої ст. 203 позивач просить визнати Договір купівлі-продажу квартири недійсним.

З огляду на викладені обставини та норми права, дійсно відсутні підстави для задоволення заявленого позову. Дійсно оскаржуваний договір ніяким чином не стосується позивачки та не впливає на її права чи інтереси, оскільки вона не була власником проданої квартири, а також не довела свого проживання у ній.

Щодо обгрунтування позову нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд першої інстанції правильно вказав, що на момент відчуження ПАТ «Дельта Банк» квартири, вона не була заставним майном (предметом іпотеки), а була власністю продавця - ПАТ «Дельта Банк», що слідує з уже викладених обставин; Протоколу електронних торгів №UА-ЕА-2017-11-08-000191-а від 17.11.2017року(а/с 76) та Договору купівлі-продажу від 04.12.2017 року (а/с74). Тим самим, при укладенні оскаржуваного Договору не міг бути застосований зазначений Закон України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому, в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя В.С. Марчук