УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 442/5237/16-ц

провадження № 61-293св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Управління Державної казначейської служби у Дрогобицькому районі, Державна казначейська служба України, відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року у складі судді Гарасимків Л. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з Управління Державної казначейської служби у Дрогобицькому районі, Державної казначейської служби України, відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вироком апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2010 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів за частиною четвертою 4 статті 152, частинами другою-третьою статті 153, пунктами 10, 12 частини другої статті 115, частиною другою статті 185, частиною першою статті 309 КК України та призначено покарання на підставі статті 70 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 210 456,50 грн майнової та моральної шкоди, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 200 000,00 грн моральної шкоди.

05 червня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Лютик Х. В. відкрито виконавче провадження ВП № 32938979 та надано боржнику термін для добровільного виконання постанови до 13 червня 2016 року, проте до теперішнього часу кошти їм не надійшли.

Оскільки вирок суду в частині відшкодування шкоди не виконується, майна, на яке можливе звернення стягнення, засуджений не має, за місцям відбування покарання не працює та не отримує будь-які кошти, вважають, що в даному випадку винна особа є неплатоспроможною й шкода, заподіяна їм злочином, повинна бути відшкодована державою.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що відсутній закон, який би визначав умови та порядок відшкодування державою шкоди, завданої у результаті злочину.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Управління Державної казначейської служби у Дрогобицькому районі подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 442/5237/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суді від 16 травня 2019 року вищезазначену справу призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 442/5237/16-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/1423/17.

Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17, тому колегія суддів, на підставі статті 254 ЦПК України, поновлює касаційне провадження у справі № 442/5237/16-ц.

Керуючись статтями 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 442/5237/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Державної казначейської служби у Дрогобицькому районі, Державної казначейської служби України, відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук