Справа №242/5196/19
Провадження №2/242/1430/19
19 грудня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В.І. секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області в м. Селидове за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач 12.09.2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрована відповідач, яка з 1998 не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Вона сплачує всі витрати, пов`язані з утриманням будинку і немає можливість отримати субсидію. Просить суд усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим приміщенням та визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.09.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.
Дослідивши інші докази, судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори 24.05.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1384, належить квартира АДРЕСА_3 .
Позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку із укладенням шлюбу, про свідчать копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 29.04.2009 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 14.11.2014 року, свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 27.04.2009 року.
Згідно довідки, виданої ОСББ «Фаворит м.Гірник» від 07.08.2019 року №239, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Відповідно до акту №267 від 07.08.2019 р., складеному депутатом Гірницької міської ради Леновоою О.Л. в присутності свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перевіркою встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , 1978 року народження, не проживає з 1998 року.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.
Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем (правова позиція Верховного суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Отже, судом встановлено, що відповідач порушує право власності позивача та позбавляє її можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд та позивач обмежена у реалізації своїх прав, щодо нерухомого майна, тому суд проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоду у здійсненні права володіння, користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_3 , шляхом визнанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.І.Капітонов