Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 404/3432/15-ц

провадження № 61-25192св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави,

відповідачі: Кіровоградська міська рада, ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області Рудницького Андрія Миколайовича на рішення Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 17 березня 2017 року в складі судді Іванової Н. Ю. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2017 року в складі колегії суддів: Дуковського О. Л., Дьомич Л. М., Письменного О. А.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що пунктом 134 рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 № 112 «Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб з питань регулювання земельних відносин» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у приватну власність громадянам м. Кіровограда за рахунок земель запасу

в районі АДРЕСА_1 ) згідно зі схемою планування, розробленою під забудову індивідуальними житловими будинками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з додатком 5.

Пунктом 75 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 № 405 «Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб з питань регулювання земельних відносин» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, акт визначення збитків та передано у власність земельні ділянки громадянам міста Кіровограда для будівництва обслуговування жилого будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 ) згідно з додатком 27 (в кількості 62 осіб).

До цих рішень внесені зміни рішенням Кіровоградської міської ради від 22 квітня 2009 № 1986 «Про внесення змін до рішень Кіровоградської міської ради». Пунктом 3 зазначеного рішення внесені зміни до пунктів 30, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 44, 48, 49, 53, 54, 55, 63 додатка 5 рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 № 112 та викладено їх згідно з додатком 3. Пунктом 4 рішення від 22 квітня 2009 № 1986 внесені зміни до пунктів 9, 16, 26, 30, 31, 36, 37, 38, 48, 49, 50, 51, 54, 56 додатка 27 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 № 405 та викладено їх згідно з додатком 4. Ці зміни внесені до переліку осіб, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку з чим його отримав ОСОБА_1 , а також ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність.

На підставі вказаних рішень ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 000,00 кв. м по

АДРЕСА_1 ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач зазначав, що пункт 75 рішення Кіровоградської міської ради від

28 грудня 2007 № 405 з урахуванням змін, внесених пунктом 4 рішення Кіровоградської міської ради, в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_1 суперечить нормам чинного на той час законодавства, оскільки втратило чинності рішення органу місцевого самоврядування яким надано згоду на розроблення проекту землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення у власність відповідачу земельної ділянки не розроблявся, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та його затвердження відбувалося одним рішенням Кіровоградської міської ради. Крім того, спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування населеного пункту, а тому не могла бути передана у приватну власність.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати недійсним пункт 75 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 «Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»,

з урахуванням змін, внесених пунктом 4 рішення Кіровоградської міської ради

від 22 квітня 2009 року № 1986 «Про внесення змін до рішень Кіровоградської міської ради» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ; визнати недійсним пункт

4 рішення Кіровоградської міської ради від 22 квітня 2009 року № 1986 «Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради» в частині внесення змін до пункту 38 додатка 27 рішення Кіровоградської місткої ради від 28 грудня

2007 року № 405 «Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 039220, виданий ОСОБА_1 , зареєстрованого

в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 19 жовтня 2009 року за № 27; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку, площею 1 000,00

кв. м з кадастровим номером :06:047:0114, грошова оцінка якої складає 205 144,38 грн, шляхом складання акту приймання-передачі.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області

від 16 травня 2017 року, в задоволенні позову керівника Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_1 відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, проте прокурор звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності і це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

У червні 2017 року заступник прокурора Кіровоградської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами помилково застосовано статтю 267 ЦК України, оскільки початком перебігу позовної давності є не день прийняття оскарженого рішення Кіровоградською міською радою, а день коли прокурору стало відомо про порушення вимог законодавства за результатами перевірки, проведеної у лютому 2015 року.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що відповідно до витягу із рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 року № 112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у приватну власність громадянам м. Кіровограда за рахунок земель запасу

в районі АДРЕСА_1 ) згідно зі схемою планування, розробленою під забудову індивідуальними житловими будинками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з додатком 5.

Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 12 грудня 2006 року

№ 180 «Про розгляд протесту прокурора м. Кіровограда від 28 листопада

2006 року № 4813-вих на рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 року № 112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин» протест прокурора задоволено. Скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 року № 112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин».

Пунктом 75 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, акт визначення збитків та передано у власність земельні ділянки громадянам м. Кіровограда для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок по АДРЕСА_1 ) згідно з додатком 27 (в кількості 62 осіб) .

Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 22 квітня 2009 року

№ 1986 «Про внесення змін до рішень міської ради» внесені зміни до пунктів 30, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 44, 48, 49, 53, 54, 55, 63 додатка 5 рішення Кіровоградської міської ради від 26 вересня 2006 року № 112 та викладено їх згідно з додатком 3. Крім того, пунктом 4 вказаного рішення внесені зміни до пунктів 9, 16, 26, 30, 31, 36, 37, 38, 48, 49, 50, 51, 54, 56 додатка 27 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 та викладено їх згідно додатком 4.

На підставі вказаного рішення від 22 квітня 2009 року ОСОБА_1 зміни внесені до переліку осіб, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, та одночасно затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність.

ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯИ № 039220 на право власності на земельну ділянку площею 1 000,00 кв. м по АДРЕСА_1 ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :06:047:0114, який зареєстровано 19 жовтня 2009 року.

Згідно листа заступника начальника управління містобудування та архітектури - начальника відділу планування та містобудівного кадастру від 13 березня

2015 року, адресованому в. о. прокурора м. Кіровограда, зазначено, що відповідно до Генерального плану м. Кіровограда, який затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2000 року № 627, спірна земельна ділянка відносяться до території зелених насаджень загального користування.

У постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року в справі

№ 6-32цс15 викладена така правова позиція: «Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений. Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі. ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання

у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від

11 квітня 2008 року № 502 та за ініціативою власників. Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України). Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком».

Отже, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель

є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

Встановивши, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у приватну власність громадянам міста Кіровограда за рахунок земель запасу

в районі АДРЕСА_1 ) розроблений на підставі прийняття рішення Кіровоградської міської ради № 112 від 26 вересня 2006 року, яке було скасовано рішенням Кіровоградської міської ради № 180 від 12 грудня 2006 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кіровограда від 28.11.2006 року № 4813-вих на рішення Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 року № 112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»; зміна цільового призначення спірної земельної ділянки, яка відносилась до території зелених насаджень загального користування, не проведена, суди зробили обґрунтований висновок, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_1 відбулася з порушенням установленого законом порядку.

Разом з тим, відповідачем у цій справі завлено про застосування позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 45 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) прокурор, який звертається до суду

в інтересах держави, у позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Результат аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що як

у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Обчислення позовної давності здійснюється з дня, коли саме орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У такому випадку дата прокурорської перевірки не має значення для визначення початку перебігу позовної давності.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 357/9328/15-ц (провадження № 14-460цс18).

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені

у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження

№ 14-208цс18): «в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках:

1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган».

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про відмову

в задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області Рудницького Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат