07.02.2019
Справа № 642/5966/18
Провадження № 2/642/778/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши заяву про самовідвід судді Грінчук Олександри Петрівни у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південної залізниці» Публічного Акціонерного товариства «Українська залізниця», Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішення та бездіяльності органу місцевого самоврядування та органу приватизації, зобовязання вчинити дії з внесення змін та видачі нових дійсних правовстановлюючих документів.-

в с т а н о в и в:

29.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із вказаним позовом.

За допомогою автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа була розподілена в моє провадження.

Ухвалою суду від 02 листопада 2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків.

14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Вказане клопотання позивача ухвалою суду від 14 листопада 2018 року було задоволено та продовжено йому строк на усунення недоліків, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

15.11.2018 року позивачем подано заяву на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2018.

19.11.2018 ОСОБА_1 надав до суду заяву про уточнення позовних вимог та доповнення до заяви на ухвалу суду від. 02.11.2018.

Проте, станом на 22.11.2018 недоліки, визначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не усунуті в повному обсязі, внаслідок чого йому було повернуто позовну заяву з додатками на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою про повернення позовної заяви з додатками, оскаржив її в апеляційну інстанцію.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29.01.2019 ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 22.11.2018 скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

06.02.2019 за допомогою протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду вказана цивільна справа розподілена в провадження судді Грінчук О.П.

07.02.2019 суддею Грінчук О.П., на підставі п.5 ч.1 ст. 36, ч.1 ст. 39 КПК України, до вирішення питання про відкриття провадження у справі заявлено самовідвід, вказуючи, що 22 січня 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_1 з приводу постановлення ухвали по повернення йому вказаної позовної заяви, звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей в ЄРДР за фактом постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови. На підставі його заяви відомості внесені до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування. 22 січня 2019 року в приміщенні Ленінського районного суду м.Харкова в кабінеті №10 слідчим Державного бюро розслідувань її було допитано в якості свідка за вказаним фактом. Тому для виключення сумнівів в обєктивності та неупередженості судді, запобігання у подальшому нарікань на необєктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи,нею заявлений самовідвід.

Відповідно до положень ч.8 ст. 40 ЦПК України, вважаю можливим розглянути заяву про самовідвід без повідомлення учасників справи.

Вважаю заяву про самовідвід обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст. 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч.9 ст.40 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При вирішенні питання про самовідвід, враховується те, що незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126, 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежними та керуються верховенством права.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або Законах України. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

При виконанні професійних обовязків, суддя повинен бути незалежним від своїх колег у рішеннях, які йому належить виносити самостійно.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з'їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Проведення досудового розслідування Державним бюро розслідувань за фактом постановлення завідомо неправосудного судового рішення про повернення позовної заяви з додатками, дає підстави для сумніву у можливості неупередженого розгляду зазначеним головуючим суддею вказаної цивільної справи, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України є підставою для самовідводу.

Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі № 1-1/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) містить роз'яснення, відповідно до яких закріплена в положенні частини другої статті 126 Конституції України гарантія незалежності суддів - заборона впливу на суддів у будь-який спосіб означає заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.03.2011 року №2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53-х народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції України.

Вищезазначені обставини свідчать, що позивач, подавши заяву про кримінальне правопорушення, вчиняє дії щодо втручання у здійснення ОСОБА_4 як суддею правосуддя у цивільній справі за даним позовом, шляхом висунення необґрунтованих обвинувачень та вчинення дій з дискредитації судді, намаганням усунути її як суддю від розгляду даної справи за його участі, притягнувши до кримінальної відповідальності.

Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв, судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про наявність субєктивних обставин, які можуть викликати сумнів неупередженості та обєктивності судді Грінчук О.П. як головуючого у даній справі.

Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою запобігання у майбутньому нарікань на необ'єктивність чи упередженість головуючого, звинувачень у заінтересованості у результаті справи, в тому числі щодо можливого суб'єктивного ставлення до позивача ОСОБА_1, оскільки останній штучно створює конфліктну ситуацію, вважаю доцільним заяву, подано відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України про самовідвід - задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 129 Конституції України, пунктами 1 - 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, ч.ч.1,2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 36, 39 - 40 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву судді Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук Олександру Петрівни про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук Олександру Петрівну від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південної залізниці» Публічного Акціонерного товариства «Українська залізниця», Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішення та бездіяльності органу місцевого самоврядування та органу приватизації, зобовязання вчинити дії з внесення змін та видачі нових дійсних правовстановлюючих документів (справа №642/5966/18 провадження №2/642/778/19)

Справу передати до канцелярії Ленінського районного суду м.Харкова для визначення іншого судді в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: