Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 288/204/17

провадження № 61-10498св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Попільнянська селищна рада Попільнянського району Житомирської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року в складі судді Рудник М. І. та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Григорусь Н. Й., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, у якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 13 листопада 2009 року Попільнянською селищною радою.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що у 1974 році вона разом з чоловіком ОСОБА_3 побудували квартиру № 2 у спірному житловому будинку , а квартиру № 1 побудувала рідна сестра чоловіка ОСОБА_2 . Вказувала, що вона проживає у квартирі № 2 протягом 43 років, сплачує комунальні платежі за використаний природний газ, податок з будівель і земельної ренти, проводить страхування вказаної нерухомості.

Свідоцтво про право власності видане ОСОБА_2 з порушенням вимог закону, оскільки будинок більшої площі, ніж передбачено договором від 20 лютого 1970 року, укладеним між ОСОБА_2 та селищною радою. Дозволу на будівництво будинку і господарських споруд у такому розмірі, як зазначено у свідоцтві, ОСОБА_2 не отримувала.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони є недоведеними та безпідставними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, не з`ясували дійсний характер правовідносин між сторонами, не надали оцінку доказам у справі, а саме, що відповідно до акту про закінчення будівництва спірний будинок складається з двох квартир, в одній з яких вона і проживає; не надали оцінки її доводам про те, що земельна ділянка була надана для будівництва по АДРЕСА_6 будинок відповідач оформила по АДРЕСА_1 ; площа будинку, зазначена у оспорюваному свідоцтві та відповідно до умов договору про будівництво різна (46,7 кв.м та 107,2 кв.м) . Судові рішення ґрунтуються на припущеннях, ухвалені з порушення норм процесуального права.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судами встановлено, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 142829639 від 26 жовтня 2018 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 13 листопада 2009 року, виданого виконкомом Попільнянської селищної ради, є ОСОБА_2

Рішенням № 7 виконавчого комітету Попільнянської ради трудящих від 14 квітня 1969 року, надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_6, площею 1070 кв. м , зобов`язано забудовника ОСОБА_2 отримати до 05 травня 1969 року документацію на право будівництва житлового будинку на вищевказаній земельній ділянці.

На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 20 лютого 1970 року ОСОБА_2 отримала у безстрокове користування земельну ділянку АДРЕСА_6 загальною площею 1072 м2, згідно плану земельної ділянки, на наданій земельній ділянці Забудовник зобов`язується побудувати одноповерховий житловий будинок, житловою площею 46,7 кв. м, з кількістю кімнат - три.

Згідно рішення виконавчого комітету Попільнянської селищної ради № 182 від 23 жовтня 1986 року затверджено акти на завершене будівництво житлових будинків, у тому числі й ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 - загальною площею - 107, 2 кв. м, житловою - 60,3 кв.м.

Відповідно до Акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Попільнянської ради народних депутатів № 182 від 23 жовтня 1986 року, приймальна комісія в присутності забудовника - ОСОБА_2 оглянула пред`явлені до здачі будівлі, розташовані в домогосподарстві АДРЕСА_7 , та постановила пред`явлене до здачі домогосподарство ОСОБА_2 , розташоване по АДРЕСА_7 вважати прийнятим.

ОСОБА_2 17 серпня 2009 року звернулась до селищного голови смт Попільня з заявою щодо оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі.

Рішенням виконавчого комітету № 108 від 15 вересня 2009 року Попільнянської селищної ради вирішено оформити право власності на житловий будинок та господарчі будівлі, розташовані у АДРЕСА_7 за ОСОБА_2

Будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2009 року.

ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується довідкою № 4718 від 31 жовтня 2018 року, виданою Попільнянською селищною радою.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 з 23 квітня 1980 року, що підтверджується довідкою № 1617 від 29 травня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Попільнянською селищною радою.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 142829639 від 26 жовтня 2018 року, власником житлового будинку, розташов АДРЕСА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 13 листопада 2009 року, виданого виконкомом Попільнянської селищної ради є ОСОБА_2

Суди попередніх інстанцій, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшли правильного висновку про те, що будинок, дозвіл на будівництво якого ОСОБА_2 отримала у 1969 році як забудовник (на земельній ділянці АДРЕСА_6 , на який видано свідоцтво - АДРЕСА_7 , це один і той самий будинок.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона має право власності на будинок АДРЕСА_7 або його частину, що вона або її покійний чоловік отримували земельну ділянку під забудову і дозвіл на забудову, що вона користується ним як наймач або член сім`ї наймача, що існує сервітут, а також, що будинок належав до державного житлового фонду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності ОСОБА_1 вимог про те, що оспорюване нею свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 13 листопада 2009 року Попільнянською селищною радою, порушило її право на житло.

Аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені ОСОБА_1 у позовній заяві та апеляційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, які надали їм належну оцінку. У силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель