20.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/3272/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/3272/2018
Номер провадження: 2/205/1360/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2013 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (далі Відповідачем), було укладено Договір позики (далі Договір), згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, зі строком виплати боргу до 18.11.2016 року. Пунктом 5 цього договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту нотаріального посвідчення та підписання даного договору. За умовами пункту 6 вказаного договору позичальник ОСОБА_2 свідчить, що гроші від позикодавця ОСОБА_1 отримала повністю при підписанні цього договору. Пунктом 2 цього договору повернення зазначеної суми може мати місце за домовленістю сторін протягом дії цього договору, рівновеликими частками, але не менш ніж 500 (п`ятсот) доларів США кожного місяця.

Далі позивач зазначає, що внаслідок не виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі за ОСОБА_2 утворилась заборгованість за таким договором позики.

Таким чином, позивач вимушений звернутись до суду та просити суд (із врахуванням вимог заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.02.2019 року (а.с.90) стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за вказаним договором у розмірі: за тілом позики - 121 759 (сто двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп., 3% річних у розмірі 9 452 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 78 коп. за період з 18.11.2016 року по 10.05.2018 року, а всього 131 212 (сто тридцять одна тисяча двісті дванадцять) грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 15 722 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 20 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подала суду письмову заяву, у якій зазначає про повне підтримання вказаних уточнених позовних вимог, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав суду письмову заяву в якій зазначає про часткове визнання уточнених позовних вимог, а саме, визнає позов в частині основного боргу, а в іншій частині позовні вимоги не визнає, та просить відмовити у їх задоволені.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, були задоволені частково (а.с.50-55).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2019 року заочне рішення суду від 05.09.2018 року було скасовано.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Уманчук О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1702 (а.с. 12).

Відповідно до п. 1 договору позики ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші у сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, без сплати процентів за користування вказаною сумою грошей зі строком виплати боргу по 18.11.2016 року.

Відповідно до п. 2 договору позики повернення зазначеної в цьому договорі суми може мати місце за домовленістю сторін протягом строку дії цього договору, рівновеликими частками, але не менше 500 (п`ятсот) доларів США кожного місяця, що в еквіваленті на день укладання договору становить 4 075 грн. 00 коп., однак останній внесок повинний бути зроблений не пізніше 18.11.2016 року.

Судом встановлено, що у період з моменту підписання та нотаріального посвідчення договору відповідач частково погашала позику рівновеликими частками загальною сумою 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США до 02.11.2016 року (а.с.13).

Судом також встановлено, після закінчення строку дії договору позики від 18.10.2013 року відповідач здійснила виплати по цьому договору, а саме: 02.12.2016 року 500 доларів США 00 центів, 11.06.2017 року 1 000 доларів США 00 центів, 25.09.2017 року 500 доларів США 00 центів та 14.01.2019 року 500 доларів США 00 центів, у зв`язку з чим залишок склав 4 500 доларів США 00 центів, про що позивачем власноруч складено розписку від 14.01.2019 року (а.с.65-67).

Оскільки договірне зобов`язання з боку відповідача щодо повернення у строк, визначений Договором позики від 18.10.2013 року, решти заборгованості за позикою не виконано в повному обсязі, і в позасудовому порядку відповідач на користь позивача таку заборгованість не сплачує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в судовому порядку.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Позивач в позові зазначає про необхідність стягнення з відповідача основної суми в національній валюті боргу та 3 % річних від простроченої суми.

Щодо стягнення основної суми боргу суд зазначає про наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики, за умовами якого відповідач зобов`язувалася прийняти позику, та повернути її у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми позивачеві матеріали справи не містять.

За правилами ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договором.

У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зі змісту п. 2 Договору вбачається, що сума позики повертається рівними частками в іноземній валюті доларах США із застосуванням відповідного еквіваленту в національній валюті.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд встановив, що позивач, як кредитор за договором позики відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики визначивши розмір заборгованості в еквіваленті національній валюті - гривні України.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення із відповідача на користь ОСОБА_3 за Договором позики від 18.10.2013 року грошової суми у розмірі 121 759 (сто двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп.. Суд вважає, що визнання стороною відповідача позову у вказаній частині не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Щодо стягнення із відповідача 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, у тому числі, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних на підставі ст.625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом, а інший розмір процентів у даному випадку договором не встановлювався.

Таким чином, із ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 9 452 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 78 коп.

Таким чином, з огляду на вказані вимоги матеріального закону та встановлені судом фактичні обставини справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення за договором позики від 18.10.2013 року із відповідача на користь позивача суму у розмірі 131 212 (сто тридцять одна тисяча двісті дванадцять) грн. 50 коп., яка складається з суми боргу у розмірі 121 759 (сто двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп., та 3% річних у розмірі 9 452 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 78 коп.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої (правової) допомоги, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2018 року між позивачем та адвокатом Гармаш Іриною Сергіївну укладено Договір № 03/05-18 про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 22).

За умовами цього договору клієнт доручає адвокату надання правничої (правової) допомоги у вигляді консультацій з правових питань, представництва та захисту прав та законних інтересів клієнта у районних судах міста Дніпропетровська, органах державної виконавчої служби. Також, для виконання доручення клієнт надає адвокату право вести від імені клієнта переговори, брати участь у судових провадженнях на усіх його стадіях в порядку передбаченому ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі подавати необхідні заяви та клопотання, знайомитись з матеріалами відповідних справ (проваджень), одержувати необхідні довідки та інші офіційні та процесуальні документи в будь яких компетентних органах, робити запити та витребувати матеріали, а також виконувати будь-які інші дії, необхідні для виконання доручення клієнта в якості будьякого учасника процесу, та користуватись іншими правами, передбаченими чинним законодавством України, за що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі та на умовах визначених договором.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію № КО-1, видану ОСОБА_4 про сплату ОСОБА_1 10 травня 2018 року гонорару у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. (а.с.25).

Таким чином суд враховуючи вказані докази, що містяться в матеріалах справи, а також встановивши обставини здійснення адвокатом фактичного представництва інтересів відповідача в суді на підставі відповідного договору, дійшов висновку про доведеність вказаних витрат, здійснених відповідачем.

Разом із цим, вирішуючи питання про співмірність заявлених останнім до стягнення з позивача судових витрат, суд, застосувавши критерії пропорційності і розумності, доходить висновку обґрунтованого висновку, що вказаним критеріям відповідає сума, яка дорівнює 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.

Також відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 722 (дві тисячі сімсот двадцять дві) грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 549, 551, 615, 625, 629, 692, ЦК України, ст. ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) за Договором позики від 18.10.2013 року грошову суму у розмірі основного боргу - 121 759 (сто двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп., та 3% річних у розмірі - 9 452 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 78 коп., а всього разом 131 212 (сто тридцять одна тисяча двісті дванадцять) грн. 50 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 722 (дві тисячі сімсот двадцять дві) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.