Справа № 464/5296/18
пр.№ 2/464/236/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2019 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю: позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про виселення з квартири,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, співвласниками даної квартири є він та його сестра ОСОБА_6 У спірній квартирі також зареєстрована та проживає його дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його колишня дружина, відповідач по справі, яка проживає за даною адресою без реєстрації. 30.05.2018 рішенням суду шлюб між ним та відповідачем розірваний, а тому вважає, що шлюбні відносини між сторонами припинені та відповідач не є членом його сім»ї. Вказує, що відповідач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул.ОСОБА_8 і має там можливість проживання, однак, попри відсутність підстав для проживання у належному йому на праві власності помешканні, відповідач добровільно не виселяється із квартири. Щодо проживання та реєстрації у спірній квартирі доньки не заперечує. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у ньому, просить такий задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві від 17.12.2018, відповідач зазначила, що дійсно перебувала у шлюбі з позивачем, мають спільну доньку ОСОБА_7. Рішенням суду шлюб між ними розірвано. За домовленістю з позивачем, після розірвання шлюбу, вона з дитиною продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_4, власником якої є позивач. Зазначає, що позивач проживає окремо та має іншу сім»ю, працює в Польщі, та відвідує дитину по домовленості за спірною квартирою. Фінансово позивач не допомагав, внаслідок чого вона була змушена звернутися до суду про винесення судового наказу про стягнення з останнього аліментів на утримання доньки. Іншого житла, крім того, де зараз проживає з дитиною, вона немає, винаймати житло також не має можливості, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Переїхати у квартиру, яку зазначає позивач, за місцем її реєстрації не має можливості, так як дана квартира житловою площею 18 кв.м. без вигод, де проживає її матір, як власник даної квартири, та двоє її братів. За таких обставин неможливо забезпечити належні умови проживання для неї та її дитини. Позивач у квартирі фактично не проживає, відтак, її проживання з дитиною жодним чином не порушують його прав, однак, у випадку задоволення позову, дитина буде позбавлена житла разом з нею. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_6 у судові засідання не з'являлася, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце їх проведення, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, а відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, з 14 лютого 2014 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №503557 від 11.05.2016. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.05.2018 даний шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається із свідоцтва про право власності №С-04501 від 20.12.2011 позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 володіють на праві приватної спільної сумісної власності квартирою №19 по вул.Трильовського,28 у м.Львові, загальною площею квартири 54,3 кв.м.

Судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані власники ОСОБА_3, позивач по справі, та його сестра ОСОБА_6, крім них також зареєстровані сестра ОСОБА_8, дочка сестри ОСОБА_9, та дочка позивача ОСОБА_7, а також за даною адресою проживає відповідач без реєстрації.

Судом встановлено, що з часу укладення шлюбу відповідач ОСОБА_4 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 та з 2016 року разом з нею проживає у ній і їх спільна донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за даною адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописки №2031 від 25.07.2018 виданою ЛКП «Під Зуброю». Факт вселення відповідачки у спірну квартиру зі згоди її власника визнається сторонами, а відтак, така обставина згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Частиною 1 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно до частини 4 статті 156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частин 2, 3 статті 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги покликання позивача, що відповідач забезпечена житлом та має можливість проживати за адресою своєї реєстрації в с.Липівці Перемишлянського району Львівської області, оскільки, як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрації №641 від 18.07.2018 виданої Липовецькою сільською радою Перемишлянського району Львівської області, за вказаною адресою зареєстровано четверо осіб, з яких відповідач ОСОБА_4, квартира належить її матері, загальною площею 20 кв.м. і складається із однієї кімнати житловою площею 18 кв.м. та кухні, без вигод та світла, а тому умов для проживання з малолітньою дитиною у вказаній квартирі немає.

Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що відповідачка ОСОБА_4 вселилась у спірну квартиру як член сім»ї власника, із його згоди, постійно у ній проживає, а також з огляду на проживання та реєстрації у спірній квартирі малолітньої доньки сторін ОСОБА_7, враховуючи те, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною ОСОБА_7 до досягнення нею 3-річного віку, суд вважає, що відповідачка у встановленому законом порядку набула право на користування спірною квартирою, відтак, підстави передбачені статтею 405 Цивільного кодексу України для виселення відповідачки з квартири АДРЕСА_2 відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити .

На підставі ст.ст.15, 16, 29, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 156 Житлового кодексу України та керуючись ст.ст.2,10,12, 76, 81, 258, 259,263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про виселення з квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2019.

Головуюча Бойко О. М.