Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 676/1869/18-ц

провадження № 61-9579св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року у складі судді Бондаря О. О. та постанову Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року у складі суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Подільський цемент»,

третя особа - федерація профспілок Хмельницької області,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Подільський цемент» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що з 16 листопада 2011 року до звільнення 22лютого 2018 року працював в ПАТ «Подільський цемент» на посаді заступника начальника дільниці «Охорони» ПАТ «Подільський цемент», заступника генерального директора зі служби безпеки підприємства та начальника служби безпеки (дільниці «Охорони»).Наказом № 653 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства» від 08 грудня 2017 року передбачено скорочення посад (професій) дільниці «Охорона» з 14 лютого 2018 року. Наказом ПАТ «Подільський цемент» № 64-к від 22 лютого 2018 року його звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників підприємства на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Зазначені накази прийняті на підставі незаконного протоколу засідання правління ПАТ «Подільський цемент» № 06-10/2017 від 06 жовтня 2017 року, яким передбачена ліквідація дільниці «Охорони». Про незаконність даного протоколу засідання правління свідчать порушення при його оформленні та фактична відсутність на засіданні усіх членів правління.

ОСОБА_2 зазначив, що його звільнення проведено з порушенням вимог КЗпП України, адже обов`язком власника чи уповноваженого ним органу при скороченні чисельності або штату є пропозиція працівнику наявної на підприємстві роботи, вакантної посади тощо, однак такої пропозиції ним не отримано. Також не було взято до уваги відмову органу первинної профспілкової організації на надання згоди про вивільнення працівників, зокрема, й щодо нього. Крім того, внаслідок незаконного звільнення він зазнав душевних страждань, у зв`язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначено в сумі 10тис. грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення правління ПАТ «Подільський цемент» від 06 жовтня 2017 року «Про проведення заходів, спрямованих на скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Подільський цемент», зокрема ліквідації дільниці «Охорони», оформлене протоколом № 06-10/2017, наказ в.о. голови правління ПАТ «Подільський цемент» № 653 від 08 грудня 2017 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників» та наказ №64-к від 22 лютого 2018 року про його звільнення з посади начальника служби безпеки дільниці охорони ПАТ «Подільський цемент», поновити його на посаді начальника служби безпеки дільниці охорони ПАТ «Подільський цемент», стягнути з ПАТ «Подільський цемент» на його користь оплату за вимушений прогул з 22 лютого 2018 року по 21 березня 2018 року у розмірі 21 233 грн 71 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 тис.грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що оскаржуваним рішенням правління порушення права і законні інтереси позивача. Позивач не є учасником підприємства, йому не належать корпоративні права, які б могли бути порушені. Рішення Правління ПАТ «Подільський цемент» від 06 жовтня 2017 року «Про внесення змін в організацію виробництва та праці, оптимізації персоналу, скорочення чисельності та штату працівників» прийнято в межах компетенції, належно оформлено, а тому вимога позивача про визнання його незаконним та скасування задоволенню не підлягає.Причиною скорочення чисельності працюючих на підприємстві стало виконання вимог і політики компанії CRHщодо зосередження на ключових питаннях, які сприяють виробництву клінкеру і цементу, покладання частини функцій підрозділів підприємства на підрядні організації, а також із потребою скорочення витрат на фонд заробітної плати початок удосконалення і оптимізації бізнес-процесів в закупівлі з ціллю зосередження служби МТП на основній діяльності, прискорення впровадження нових рішень в інформаційних технологіях. Зміни в організації виробництва і праці у вигляді скорочення штату служби охорони підтверджені відповідними змінами до штатного розпису відповідача. Оскільки вказаний наказ прийнято в. о. голови правління К. Айхас в межах повноважень, враховуючи об`єктивне проведення на підприємстві змін в організації виробництва і праці, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу в.о. голови правління ПАТ« Подільський цемент» № 653 від 08 грудня 2017 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників» задоволенню не підлягають. 22 грудня 2017 року відповідач повідомив позивача про наступне звільнення із займаної посади начальника служби безпеки дільниці охорони з 22 лютого 2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Одночасно позивача повідомлено про відсутність вільних вакансій на підприємстві станом на 22 грудня 2017 року та про те, що у випадку появи вакансій до закінчення двомісячного терміну попередження, вони будуть запропоновані позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки скороченню підлягали всі штатні одиниці дільниці охорони, підстави для визнання переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП відсутні. 09лютого 2018 року питання про надання згоди на звільнення працівників розглядалося на засіданні профспілкового комітету ПАТ «Подільський цемент», на якому відмовлено в наданні згоди на звільнення 22 працівників, в тому числі й щодо позивача. Відмова профспілки аргументована тим, що відповідач фактично здійснив заміщення працівників дільниці охорони на працю третіх осіб; працівники дільниці охорони під підпис не були ознайомлені з наказом про скорочення та наказом № 658 від 13 грудня 2017 pоку; формування комісії відбулось без участі представників профспілки; роботодавець не обґрунтував причини оптимізації персоналу, скорочення витрат на фонд оплати праці; не проведено перемовин стосовно застосування Програми добровільного вивільнення працівників. Відмова профспілки в наданні згоди на звільнення позивача за скороченням не була об`єктивно обґрунтована та аргументована,оскільки підприємство вправі самостійно визначати власну організаційну структуру, штат та чисельність працівників, вирішувати питання про залучення третіх осіб згідно договору підряду; позивача повідомлено про звільнення відповідно до вимог діючого законодавства і в зв`язку з відмовою від підписання повідомлення було складено відповідний акт; в роботі комісії щодо збору, обробки та аналізу інформації, документів, що визначають переважне право працівників на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, створеної згідно наказу № 653 від 08 грудня 2017 року позивач приймав участь як член комісії за згодою головипрофспілки підприємства. Оскільки рішення профкому не було обґрунтовано, відповідач відповідно до положень статті 43 КЗпП України мав право звільнити позивача без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що звільнення позивача за скороченням відбулося без порушення відповідачем вимог діючого трудового законодавства.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення правління ПАТ «Подільський цемент» від 06 жовтня 2017 року «Про внесення змін в організацію виробництва та праці, оптимізації персоналу, скорочення чисельності та штату працівників» прийнято в межах компетенції органу та з належним оформленням.Оскільки скороченню підлягали всі штатні одиниці дільниці охорони, вакантних посад, які б міг зайняти позивач, на підприємстві не було, підстави для визнання переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України були відсутні, як не було також і підстав для переведення ОСОБА_2 на іншу роботу в іншому структурному підрозділі ПАТ «Подільський цемент». Посада менеджера з безпеки та охорони була введена 30 листопада 2017 року тимчасово на період проведення реструктуризації штату дільниці «Охорона» ПАТ «Подільський цемент». Відповідні обов`язки були покладені на ОСОБА_3 , який суміщав цю посаду з посадою головного інженера підприємства. 08 грудня 2017 року посадові обов`язки менеджера з безпеки та охорони були розширені, а 31 березня 2018 року вказана посада була скасована. Суд приходить до висновку про необґрунтованість відмови профспілки на розірвання трудового договору у зв`язку з відсутністю її правового обґрунтування, а посилання на порушення прав працівників виходячи з положень частини першої статті40 КЗпП України не є правовим обґрунтуванням. Таким чином, за відсутності у рішенні профспілки правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівникаПАТ «Подільський цемент» мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що фактично змін в організації виробництва та праці на підприємстві не відбулося, тому його звільнення є незаконним, безпідставні.Як вбачається з досліджених судом доказів, ПАТ «Подільський цемент» дійсно проведено роботу з оптимізації виробництва, в зв`язку з чим і було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності працівників, ліквідації цілого структурного підрозділу з охорони підприємства та передачу цих функцій незалежній компанії, співробітники якої є професійними охоронцями. Такі дії відповідача повністю узгоджуються з вимогами частини третьої статті 64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що його звільнено з роботи з особистих мотивів, з помсти за викриття незаконних дій посадових осіб підприємства; ще з 02 жовтня 2017 року від нього та інших працівників роботодавець вимагав звільнитися; накази, які стосувалися ліквідації охорони дільниці, для ознайомлення йому не надавалися, створені після завершення процедури його звільнення; засідання Правління підприємства не проводилося. Крім того, при його звільненні не враховано переважне право на залишення на роботі; 30 листопада 2017 року до штатного розпису підприємства була внесена посада менеджера з безпеки та охорони підприємства, яка йому не запропонована.

(2) Позиція відповідача

У відзиві на касаційну скаргу АТ «Подільський цемент» зазначає, що рішення щодо скорочення дільниці охорони прийнято відповідно до статуту підприємства; правила щодо переважного права залишення на роботі враховані бути не можуть, оскільки скорочена вся дільниця охорони; при звільнені позивача дотримано строки попередження про вивільнення та вимоги законодавства щодо пропонування іншої роботи.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної

Інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що ОСОБА_2 з 16 листопада 2011 року працював у ПАТ «Подільський цемент» на посаді заступника начальника дільниці «Охорона», на посаді заступника генерального директора з служби безпеки з 28листопада 2011 року, начальником служби безпеки (дільниця охорони) з 01липня 2012 року.

Рішенням правління ПАТ «Подільський цемент» від 06 жовтня 2017 року, оформленим протоколом № 06-10/2017, вирішено провести заходи, спрямовані на скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Подільський цемент», ліквідації дільниці «Охорони».

На підставі вказаного рішення головою правління ПАТ «Подільський цемент» 19жовтня 2017 року видано наказ № 558/1 «Про продовження дії «Програми добровільного вивільнення працівників», яким продовжено дію програми на термін з 19 жовтня 2017 року до 31 жовтня 2017 року.

В.о. голови правління ПАТ «Подільський цемент» 08грудня 2017 року прийнято наказ № 653 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства», яким вирішено скоротити з 14 лютого 2018 року 25 посад (професій) у ПАТ «Подільський цемент», в тому числі ліквідувати всю дільницю охорони та вивільнити усіх працівників (начальника служби безпеки, заступника начальника служби безпеки, 4-х старших охоронців та 17 охоронців). Цим же наказом створено комісію для вирішення питання щодо визначення осіб, яку мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. До складу комісії, зокрема, було включено голову первинної профспілкової організації підприємства ОСОБА_4

22грудня 2017 року підприємство в письмовій формі повідомило ОСОБА_2 про наступне звільнення із займаної посади начальника служби безпеки дільниці охорони з 22лютого 2018 року на підставі пункту1 частини першої статті 40 КЗпП України з одночасним повідомленням про відсутність вільних вакансій за відповідною професією.

26січня 2018 року підприємство звернулося з поданням до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення позивача.

Профспілковим комітетом ПАТ «Подільський цемент» прийнято рішення про відмову щодо звільнення працівників підприємства по 22 поданнях, в тому числі і щодо позивача, що підтверджується витягом з протоколу № 54 від 09 лютого 2018 року.

22лютого 2018 року ПАТ «Подільський цемент» видано наказ № 64-к, яким ОСОБА_2 звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників підприємства.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, зазначеним у частині другій цієї статті.

Суди встановили, що причиною скорочення чисельності працюючих на підприємстві стало виконання вимог і політики компанії CRH щодо зосередження на ключових питаннях, які сприяють виробництву клінкеру і цементу, покладання частини функцій підрозділів підприємства на підрядні організації, а також із потребою скорочення витрат на фонд заробітної плати початок удосконалення і оптимізації бізнес-процесів в закупівлі з ціллю зосередження служби МТП на основній діяльності, прискорення впровадження нових рішень в інформаційних технологіях.

Встановивши, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача було належним чином попереджено про наступне звільнення, вакантні посади на момент звільнення відсутні, наказ про звільнення виданий повноважною особою в межах визначеної статутом компетенції, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства та без порушень його прав.

Посилання у касаційній скарзі на те, що позивач має переважне право залишення на роботі у разі скорочення чисельності чи штату працівників відповідно до статті 42 КЗпП України, є необґрунтованими, оскільки наявність переважного права має значення, коли звільненню у зв`язку із скороченням підлягають декілька працівників, і роботодавець у такому випадку зобов`язаний враховувати наявність переважного права при працевлаштуванні працівника, чия посада скорочується, та інших працівників, які такого права не мають, але їх посади також скорочуються.

Проте у справі, яка переглядається, судами встановлено, що скороченню підлягали всі штатні одиниці дільниці охорони, тобто всі посади, тотожні тій, яку займав позивач, підлягали скороченню по всьому підприємству, а тому суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність порушень відповідачем вимог статті 40, 42, частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Статутом підприємства (пунктами 11.6., 11.14., ст. 11 Статуту) передбачено повноваження правління щодо вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом діяльністю ПАТ «Подільський цемент». Голова правління без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси перед третіми особами, видає накази та розпорядження, приймає рішення щодо прийняття та звільнення працівників тощо.

Рішення правління від 06 жовтня 2017 року щодо необхідності зміни в організації виробництва та проведення скорочення штатної чисельності працівників практично реалізовано в подальшому прийняттям головою правління ПАТ «Подільський цемент» наказів № 653 від 08 грудня 2017 року про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства та № 64-к від 22 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_2 у зв`язку зі скороченням штату.

Доводи позивача щодо фальсифікації рішення правління підприємства із доказів у справі суди не встановили, а до повноважень суду касаційної інстанції дослідження нових доказів не входить (стаття 400 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з посади начальника служби безпеки дільниці охорони відповідачем проведено правомірно з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому вимоги про його поновлення на посаді, стягнення з відповідача на його користь оплату за вимушений прогул, стягнення з відповідача моральної шкодизадоволенню не підлягають.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального або процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, оскаржувані судові рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик