Провадження № 2/344/4876/19
У Х В А Л А

24 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Вансервісбуд» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2019 року до суду разом із позовом надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна двохкімнатну квартиру, загальною площею 76,9 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. Заява вмотивована тим, що позивачу стало відомо, що відповідачем здійснюються дії щодо продажу об`єкту нерухомого майна, яке є предметом за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому №244 від 28.02.2017 року, а саме двохкімнатну квартиру, загальною площею 76,9 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема дана квартира виставлена на продаж в мережі інтернет. У випадку такого відчуження об`єкта нерухомого майна третім особам, позивач не зможе здійснити захист своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів, а тому необхідним є здійснення заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом з цим відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову здійснюється з метою ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У свою чергу у п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову може бути здійснено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовних вимог в даній цивільній справі, позивач просить стягнути заборгованість.

В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна двохкімнатну квартиру, загальною площею 76,9 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Отже спір між учасниками справи виник у зобов?язальних відносинах щодо реалізації компетенції сторони договору купівлі-продажу на отримання оплати за переданий товар. Однак вимога щодо забезпечення позову реалізується у речово-правових відносинах щодо обмеження права власника на розпорядження річчю.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову заявником зазначено можливість відчуження квартири АДРЕСА_2 -Франківську третім особам, що унеможливить виконання рішення суду.

Однак відчуження речі означатиме отримання на її оплату грошових коштів відповідачем, що навпаки сприятиме виконанню судового рішення.

Як вбачається з позовної заяви, її предметом є стягнення заборгованості, тобто предмет спору заяви про забезпечення позову, не стосується реалізації речових прав на квартиру речових прав.

Отже у заяві про забезпечення позову не зазначено обставин, які б підтверджували існування реальної загрози того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином заява позивача не підлягає до задоволення.

Усі інші пояснення, докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Вансервісбуд» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про відмову в забезпеченні позову оскарженню не підлягає.

Суддя Бородовський С.О.