Справа № 459/1213/17
Провадження № 2/459/36/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 травня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 40, 55, 124 Конституції України, ст. 14 КАС України, ч.4 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого листа №2а-19/08 від 21.11.2012 р. виданого даним судом, зокрема після отримання постанови про відновлення виконавчого провадження від 19.12.2013 р. не повернув до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області виконавчого листа. Ствердив, що посадові особи Сокальського районного суду Львівської області грубо порушили конституційні права, гарантовані ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України та норм ЗУ «Про виконавче провадження», що на його думку проявилось у їхньому не виконанні своїх обов'язків, порушенні присяги, наміру позбавити його виплати суми перерахованої пенсії та не виконанні судового рішення, що підтверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 р. по справі №876/6843/15. Відтак просить суд стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України в його користь кошти в сумі 10 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій працівників Сокальського районного суду Львівської області. Зазначає, що шляхом порушення норм Конституції України посадовими особами Сокальського районного суду Львівської області йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях. У зв'язку з позбавленням прав було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активної діяльності, громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього повторюючи, що він, живучи та діючи в межах закону, не може довести свою правоту в судах, оскільки кожне рішення суду, яким відмовлено у задоволенні його вимог, свідчить, що його вимоги незаконні.

26.04.2019 р. у судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 31.05.2017 р., 22.08.2017 р. та 26.04.2019 р. не з'явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому, відповідачем не було подано заперечення на позов та будь-яких інших доказів.

На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

На примусовому виконанні в управлінні ДВС ГУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження ВП №35419406 з виконання виконавчого листа №2а-19/08, виданого 21.11.2012 р. Сокальським районним судом Львівської області про зобов'язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ч.3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших питань» в редакції закону від 04.04.2006 р., з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. 02.04.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.13 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з не надходженням виконавчого документу на адресу відділу примусового виконання рішень.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 11.06.2015 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління ДВС ГУЮ у Львівській області про визнання протиправним порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого листа №2а-19/08 виданого 21.11.2012 р. Сокальським районним судом Львівської області, скасуванні постанови ВП №35419406 про закінчення виконавчого провадження від 02.04.2015 р., як незаконної та зобов'язання здійснити всіх заходів для виконання виконавчого листа - відмовлено.

10.12.2015 р. постановою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 11.06.2015 р. №454/1066/15-а скасовано, та прийнято нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії управління ДВС ГУЮ у Львівській області при виконанні виконавчого листа №2а-19/08 від 21.11.2012 р. виданого Сокальським районним судом Львівської області. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області Шестака О.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №35419406 від 02.04.2015 р. Зобов'язано управління ДВС ГУЮ у Львівській області здійснити передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи по виконанню виконавчого листа №2а-19/08 від 21.11.2012 р. виданого Сокальським районним судом Львівської області.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК).

Як зазначено в абз. 1, 2 п. 4, абз. 1 п. 27 постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Нормами ст.ст. 77, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує грубим порушенням посадовими особами Сокальського районного суду Львівської області конституційних прав, гарантованих ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України та норм ЗУ «Про виконавче провадження», що на його думку проявилось у їхньому не виконанні своїх обов'язків, порушенні присяги, наміру позбавити його виплати суми перерахованої пенсії та не виконанні судового рішення. Спричинення йому моральних страждань, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активної діяльності, громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Спричинення моральної шкоди в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області.

Твердження позивача про незаконність дій відповідача є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сама по собі постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 р. свідчить лише про допущення судом помилки при ухваленні судового рішення, а не про незаконність дій судді чи порушення останнім присяги.

Крім того, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження приниження його честі, гідності чи ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у зв'язку з ухваленням судом рішень не на його користь.

Викладені факти і міркування свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

За правилами п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» позивач був звільнений від сплати судового збору, відтак судові витрати з останнього стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Держави України в особі Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ЄДРПОУ - 37567646) про відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.05.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський