Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 585/1461/19

провадження № 61-15277 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Собини О. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заявника

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовну заяву подано і оформлено з додержанням вимог статті 175-177 ЦПК України.

Районний суд постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

При цьому зазначив, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 пред`явила його за зареєстрованим місцем свого проживання, її неповнолітня дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Апеляційний суд вважав, що провадження у справі відкрито з дотриманням правил підсудності, передбачених частиною другою статті 28 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного суду, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року, і направити справу на новий розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про відкриття провадження у справі, оскільки провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності.

Вважає, що справа підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя, оскільки він зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Посилаючись на статтю 27 ЦПК України, заявник зазначає, що жодних відомостей про реєстрацію неповнолітньої дитини позивачем не вказано та не надано доказів на підтвердження перебування дитини на утриманні позивача.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного суду від 11 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано із Роменського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу № 585/1461/19.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК Українивизначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Право на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, що відповідно до статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, за правилами частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Таким чином, для того, щоб позивач при зверненні з вимогами про розірвання шлюбу мав право скористатися можливістю обрати суд за правилами альтернативної підсудності, необхідною є наявність однієї з таких умов: 1) на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти; 2) він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Звертаючись до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 пред`явила його за зареєстрованим місцем свого проживання. При цьому, позивач вказувала, що її неповнолітня дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідачем не спростовувано.

Ураховуючи, викладене суди дійшли правильного висновку про те, що визначальною обставиною для встановлення підсудності справи за позовом про розірвання шлюбу є саме факт перебування малолітньої дитини на утриманні позивача. А відповідач не заперечував обставин того, що малолітня дочка сторін знаходиться на утриманні матері.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара