Провадження № 2/712/30/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

12 грудня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача - адвоката Гриценко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області про встановлення батьківства,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області про встановлення батьківства, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 09.02.2002. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2014 шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Вона 17.09.2014 виїхала з України до Польщі на роботу. У м. Варшава вона познайомилась з ОСОБА_2 , з яким перебувала в близьких стосунках. У неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження, оформлене в м. Варшава 24.08.2015, номерний знак свідоцтва НОМЕР_1 . У свідоцтві про народження в розділі «батько» записаний ОСОБА_3 , оскільки з моменту розірвання шлюбу з колишнім чоловіком не пройшло 300 днів з моменту розірвання шлюбу. Відповідач ОСОБА_2 не заперечував свого батьківства щодо малолітнього ОСОБА_5, але звернувшись до суду в Республіці Польща про встановлення факту, що неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є сином ОСОБА_3 відхилено, оскільки вона разом з сином є громадяни України, а не Республіки Польща. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.06.2016 визнано, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не являється біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Варшава, Польща. Просить суд визнати батьківство ОСОБА_2 , громадянина Республіки Польща, ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Варшава, Республіка Польща.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2016 відкрито провадження по справі, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2016 закінчено підготовку справи та надано судове доручення до компетентного суду Республіки Польща про допит ОСОБА_2 . Провадження по справі зупинено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 відновлено провадження по справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.01.2018 по справі призначено судову генетичну експертизу, провадження зупинено.

Ухвалою суду від 05.05.2018 провадження у справі відновлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.05.2018 по справі призначено судову генетичну експертизу, провадження зупинено.

Ухвалою суду від 18.09.2018 провадження у справі відновлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.11.2018 по справі призначено судову генетичну експертизу, провадження зупинено.

Ухвалою суду від 05.11.2019 провадження у справі відновлено.

Представник позивач - адвокат Гриценко Л.О. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно ч.8 ст.130 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву та інших заяв з процесуальних питань від нього до суду не надходило.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, із заявами чи клопотаннями до суду не звертався.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає про обґрунтованість вимог позивача з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

За змістом ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 09.02.2002. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2014 шлюб між ними розірвано.

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження, оформлене в м. Варшава 24.08.2015, номерний знак свідоцтва НОМЕР_1 .

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя(ч. 2 ст. 122 СК України).

Відповідно до свідоцтва про народження записано ім`я дитини - « ОСОБА_5 », по батькові - « ОСОБА_5 », батьком « ОСОБА_3 ». Відомості про батька дитини вказані за заявою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до рішення районного суду м. Варшава від 29.04.2016 відхилено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відмову від батьківства, оскільки сторони є громадянами України та місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_5 є місце проживання батьків, а саме проживання за межами границі Польщі на території України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.06.2016 визнано, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не являється біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Варшава, Польща.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.128 СК України визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог закону.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України, можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таких висновків також дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

В постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Під час підготовки справи до розгляду судом 11.11.2016 була надане доручення до компетентного суду Республіки Польща про допит ОСОБА_2 .

Відповідно до наданих суду документів з районного суду району Прага-Південь у м. Варшава VУправління у справах сім`ї та неповнолітніх Республіки Польща вбачається, що документи із Соснівського районного суду м. Черкаси були вручені ОСОБА_2 особисто в руки 08.05.2017. Однак на засідання 24.05.2017 і 04.08.2017 для допиту відповідач не з`явився, та не надіслав пояснень щодо справи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

За клопотанням позивачки та її адвоката ухвалами суду неодноразово призначалась судово-генетична експертиза, однак провести її не вдалося за можливе, оскільки відповідач на дослідження у визначений експертом час та місце не з`явився, причину неявки не повідомив, що свідчить про ухилення від участі в експертизі.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.79ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідачем пояснень щодо позову про визнання батьківства не надано, від участі в проведенні експертизи ОСОБА_2 ухилився, що призвело до неможливості проведення експертизи, доказів на спростування зазначених позивачкою обставин справи не надав, суд вважає за можливе визнати факт батьківства відповідача по відношенню до ОСОБА_5 .

Згідно до статті 7 Конвенції про права дитини, зазначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 128, 134, 135 СКУкраїни, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області про встановлення батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Польща, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 21.12.2019.

Головуючий І.О.Мельник