Провадження № 2-о/229/74/2019
РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2019 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

В своїй заяві він посилається на те, що 06 січня 2019 року в м. Ясинувата, померла його бабуся ОСОБА_2. Для оформлення відповідних документів, йому необхідно отримати свідоцтво про смерть.

На підставі свідоцтва про смерть від 09 січня 2019 року, виданого йому в окупованому м. Ясинувата заявник звернувся до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, йому було відмовлено у державній реєстрації смерті його бабусі, оскільки наданий на підтвердження факту смерті документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з вищезазначеним просить встановити, що 06 січня 2019 року в м. Ясинувата померла ОСОБА_2.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник заінтересованої особи Дружківського міського відділа державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відділ повідомлений належним чином - телефонограмою. Заяву про відкладення розгляду справи не надали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Статтею 317 ЦПК України передбачено, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч. 1 вищевказаної статті заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4 ст. 317 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2, про що свідчать: свідоцтво про народження ОСОБА_1 серія VI-HO № 281414 від 17.09.1984 року, згідно якого його матірю є ОСОБА_3, свідоцтво про укладення шлюбу серія ІV-РЩ № 295843 від 15.10.1983 року, згідно якого до укладення шлюбу прізвище його матері було «Кущевська», свідоцтво про народження матері заявника VI-УР № 235094 від 14.05.1964 року, згідно якого її матірю є ОСОБА_2 (а.с. 9-11).

Згідно медичної довідки про причини смерті № 8 від 08 січня 2019 року ОСОБА_2 померла 06 січня 2019 року від атеросклеротичного коронарокардіосклерозу (а.с. 13).

На підтвердження факту смерті своєї бабусі заявник також надав лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, свідоцтво про поховання, які видані в окупованому м. Ясинувата та фотознімки місця поховання (а.с.12, 14, 15, 17).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки ним на підтвердження факту смерті його бабусі пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч.2,3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-VIII діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

На даний час м. Ясинувата Донецької області віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 р (в ред.№1276-р від 02.12.2015).

Тобто свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлої 06 січня 2019 року в м. Ясинувата Донецької області, видане на території тимчасово не підконтрольній владі України, не створює правових наслідків.

Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також те, що встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-15, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка настала 06 січня 2019 року в м. Ясинувата Донецької області, Україна, причина смерті атеросклеротичний коронарокардіосклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 05 лютого 2019 року.

Суддя: Є. В. Петров