Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 591/6491/15-ц

провадження № 61-4518св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Сумська міська рада, Управління освіти і науки Сумської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2016 року у складі судді Клименко А. Я. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Сибільової Л. О., Дубровної В. В., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Сумська міська рада, Управління освіти і науки Сумської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення компенсації за невиконання мирової угоди у вигляді штрафу.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року у справі № 591/9227/13-ц (провадження № 2/591/143/14) затверджена мирова угода між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Зазначають, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у порушення пунктів 1.6, 1.7 мирової угоди, якими визначено порядок користування сторонами земельною ділянкою, встановили на земельній ділянці АДРЕСА_1 огорожу - металеву сітку, яка не відповідає плану-схемі КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації».

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 відповідно до порядку землекористування, встановленого між родинами ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мировою угодою, затвердженою ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року; стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 компенсацію за невиконання мирової угоди у вигляді штрафу в розмірі 10 000 грн з урахуванням інфляційних збитків на момент стягнення штрафу згідно з пунктом 1.8 мирової угоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, зазначивши, що позивачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що вони є землекористувачами земельної ділянки АДРЕСА_1 в розумінні приписів земельного законодавства України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини справи, не дали належної правової оцінки зібраним у справі доказам, дійшли помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову. Так, суди залишили без уваги порушення ОСОБА_3 та ОСОБА_8 порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , встановленого мировою угодою, яка затвердженою ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року. Цією ж мировою угодою передбачено компенсацію у вигляді штрафу за її невиконання.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 заперечував проти доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просив оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року і витребувано із Зарічного районного суду м. Суми цивільну справу № 591/6491/15-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Сумська міська рада, Управління освіти і науки Сумської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення компенсації за невиконання мирової угоди у вигляді штрафу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 на праві спільної часткової власності належать відповідно 37/200, 37/200, 32/300, 32/300, 32/300, 31/200, 31/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Рішенням виконкому Сумської міської ради від 12 травня 2009 року № 248 надано дозвіл на переведення житлового будинку на АДРЕСА_1 у будинок садибного типу.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 січня 2014 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року, у справі № 591/9285/13-ц за позовом ОСОБА_5 до Комунальної установи «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21» (далі - КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21»), треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сумська міська рада, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, зобов`язано КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21» утриматися від вчинення будь-яких дій щодо знесення (демонтажу) сараю літ. «Б», розташованого на АДРЕСА_1

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, в адміністративній справі № 591/9098/13-а за позовом ОСОБА_5 до Сумської міської ради, треті особи: КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання протиправним та скасування рішення Сумської міської ради, визнано протиправним та скасоване рішення Сумської міської ради від 19 червня 2013 року № 2445-МР «Про надання згоди на списання з балансу КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21» будівлі сараю по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», Сумська міська рада, КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21», про вчинення дій, покладення зобов`язань, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном було затверджено мирову угоду, згідно з умовами якої:

1.1. Сторони визнають, що з моменту набуття права власності на житло шляхом його приватизації кожний із співвласників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , набули по 1/7 частини права власності у спільному майні, яким є допоміжні приміщення: погріб літ. «п/г» та сарай літ. «Б», що розташовані на земельній ділянці на АДРЕСА_1 .

1.2. З метою встановлення розміру грошової компенсації, яка підлягає сплаті співвласникам, право власності яких на частку у спільному майні припиняється, сторони домовились, що вартість погреба літ. «п/г» та сараю літ. «Б» на земельній ділянці на АДРЕСА_1 складає 8 000 грн та 8 000 грн відповідно.

1.3. З моменту укладення цієї угоди припиняється право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на частку, по 1/7 кожного, у спільному майні, яким є погріб літ. «п/г» на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , а родина ОСОБА_11, члени якої залишаються співвласниками зазначеного майна, зобов`язується виплатити під час укладення цієї угоди грошову компенсацію у розмірах, попередньо визначених та погоджених між сторонами, а саме: на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - по 667 грн кожному, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - по 1 000 грн кожному.

1.4. З моменту укладення цієї угоди припиняється право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на частку, по 1/7 кожного, у спільному майні, яким є сарай літ. «Б» на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а родина ОСОБА_12, члени якої залишаються співвласниками зазначеного майна, зобов`язується виплатити під час укладення цієї угоди грошову компенсацію у розмірах, попередньо визначених та погоджених між сторонами, а саме: на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по 1 333,30 грн кожному та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - по 1 000 грн кожному.

1.5. Факт отримання грошової компенсації підтверджується розписками учасників угоди, які її отримали, або їх представників.

1.6. Сторони досягли домовленості про те, що, не зважаючи на припинення права спільної власності між ними на допоміжні приміщення - погріб літ. «п/г» та сарай літ. «Б» домоволодіння, розташованого на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , відповідно до попередніх положень цієї угоди, порядок користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 між родиною ОСОБА_11 , родиною Несторенків та родиною ОСОБА_12 залишається незмінним відповідно до вже сформованого порядку землекористування земельною ділянкою у зазначеному домоволодінні між сторонами, що відповідає плану користування земельною ділянкою між землекористувачами.

1.7. Сторони цією угоди беруть на себе зобов`язання не чинити один одному перешкод у користуванні належним сторонам на праві власності нерухомим майном, розташованим на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , та зобов`язуються не чинити перешкод один одному у користуванні земельними ділянками, що є у користуванні сторін, згідно із вже сформованим порядком землекористування між сторонами, що відповідає плану користування земельною ділянкою між землекористувачами, на яке є посилання у пункті 1.6 цієї угоди.

1.8. У випадку відмови у подальшому будь-кого з учасників цієї угоди від її виконання або оспорювання, надається право кожному іншому учаснику цієї угоди окремо стягнути з такого учасника на свою користь штраф за невиконання угоди у розмірі 10 000 грн із урахуванням інфляційних збитків від цієї суми на момент стягнення штрафу.

1.9. Жодне положення цієї угоди не може трактуватись учасниками як підстава невизнання в подальшому правомірності цієї угоди.

1.10. Угода набуває сили з моменту її підписання всіма учасниками та діє протягом необмеженого часу.

1.11. Сторони: позивачі і відповідачі досягли згоди, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання вони не матимуть у подальшому жодних майнових претензій один до одного з приводу предмета спору у цивільних справах № 591/9227/14, 591/4992/14-ц.

1.12. Сторона позивачів і сторона відповідачів заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були та не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і їхніх спільних дітей, та інтереси держави.

1.13. Зобов`язання за цією мировою угодою повинні виконуватись належним чином і в установлений нею строк, одностороння відмова від виконання умов цієї мирової угоди, а також одностороння зміна її положень не допускається. При невиконанні умов мирової угоди однією зі сторін друга має право звернутись за захистом своїх порушених прав з позовом до відповідного суду.

1.14. Мирова угода набирає чинності з дня набрання чинності ухвали суду про затвердження, визнання цієї мирової угоди.

1.15. Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки підписання мирової угоди (статті 205, 206 ЦПК України 2004 року).

1.16. Ця мирова угода є підставою для припинення провадження у цивільній справі № 591/2859/14 та у справі № 591/4992/14-ц (а. с. 5-6).

Згідно з висновком Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 13 травня 2015 року, складеного за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 від 07 травня 2015 року про те, що її сусідка ОСОБА_3 переносить металеву огорожу із земельної ділянки, зазначено, що під час перевірки ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 самовільно захопила земельну ділянку, яка за ухвалою суду належить ОСОБА_1 , земельна ділянка на АДРЕСА_1 належить трьом родинам на праві спільної сумісної власності, а ОСОБА_3 пояснила, що ухвалу суду не порушує. У висновку зазначено, що між сторонами склались цивільно-правові відносини і відсутні відомості про наявність кримінального правопорушення (а. с. 9).

На звернення позивача ОСОБА_1 . Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради від 25 вересня 2015 року повідомив, що 22 травня 2015 року представником департаменту проведено обстеження та обміри земельної ділянки АДРЕСА_1 , за результатами яких встановлено, що відповідно до наданого ОСОБА_1 схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 22 листопада 2014 року на АДРЕСА_1 частину огорожі (металеву сітку) в районі сараю літ. «Г» перенесено на відстань 3,48 м та довжиною 11,73 м в напрямку земельної ділянки АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження, своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України і статтею 321 ЦК України визначено непорушність права власності. Право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 386 ЦК України та статті 152 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із системного аналізу положень статей 16, 386, 391 ЦК України можна дійти висновку про те, що вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) (стаття 123 ЗК України).

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позивачі обґрунтовували порушенням їхніх прав тим, що вони як співвласники частини житлового будинку є належними користувачами земельної ділянки, на якій він розташований.

При цьому вони посилались на наявність затвердженої судом мирової угоди та на схематичний план земельної ділянки, який складений КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» для її затвердження.

Частиною першою статті 58 ЦПК України 2004 року визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій вважали недоведеним позивачами той факт, що їхні майнові права порушені унаслідок зміни відповідачкою меж своєї земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів та вважає, що доводи касаційної скарги їх не спростовують.

З матеріалів інвентаризаційої справи № 24883 на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що вказана будівля, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, була власністю Басівської початкової школи на підставі рішення Виконавчого комітету Ново-Басівської селищної ради від 11 вересня 1961 року № 17.

04 червня 2004 року Управління освіти Сумської міської ради зверталось до КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості на АДРЕСА_1 .

Частинами першою, другою статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Однак позивачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що після отримання кожною родиною свідоцтва про право власності на належні їм квартири в будинку на АДРЕСА_1 (відповідно у 2005, 2007, 2008 роках) в порядку приватизації та після видачі їм 20 березня 2015 року свідоцтва про право спільної часткової власності на будинок у встановленому законом порядку було вирішене питання про виділення їм у користування земельної ділянки, на якій розташований будинок, а також того, що були встановлені у передбаченому законом порядку її межі та порядок користування земельною ділянкою.

Для вирішення цього спору важливим є встановлення правового статусу земельної ділянки, відомості про який, а також про вирішення цього питання органом місцевого самоврядування, в матеріалах справи відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що при затвердженні мирової угоди у цивільній справі № 591/9227/13-ц вже встановлений факт та порядок користування земельною ділянкою за місцем проживання сторін, і цей порядок відображений в схемі, складеній БТІ, з посиланням на статтю 61 ЦПК України 2004 року, є необґрунтованим, оскільки вирішення земельного спору не було предметом розгляду у вказаній справі, а вказана схема не є правовстановлюючим документом щодо земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову, оскільки позивачами не доведено факт порушення їхніх майнових прав щодо користування спірною земельною ділянкою, за захистом яких вони звернулись до суду.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк