АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/222/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Корман О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Корман О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 22 квітня 2008 року та отримав кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач у порушення умов кредитного договору не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв'язку з чим станом на 20 червня 2018 року має заборгованість - 26411 гривень 54 копійки, з яких:

- 2370 гривень 01 копійка - тіло кредиту;

-10420 гривень 24 копійки - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 12125 гривень 50 копійок - нараховано пені;

- 250 гривень - штраф (фіксована частина);

- 1245 гривень 79 копійок - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 26411 гривень 54 копійки за кредитним договором № б/н від 22 квітня 2008 року та судові витрати у розмірі 1762 гривні.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в тому числі розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, і ці докази відповідачем не спростовані. Позивачем було надано суду копію анкети-заяви з якої чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору. Відповідач був ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та зобов'язався їх дотримуватись та самостійно знайомитися зі всіма змінами до них на сайті банку.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтована позовна заява.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У своєму позові банк стверджував про те, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Через невиконання відповідачем договірних зобов'язань у нього утворилася заборгованість, яка станом на 20 червня 2018 року становить - 26411 гривень 54 копійки, з яких:

- 2370 гривень 01 копійка - тіло кредиту;

-10420 гривень 24 копійки - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 12125 гривень 50 копійок - нараховано пені;

- 250 гривень - штраф (фіксована частина);

- 1245 гривень 79 копійок - штраф (процентна складова).

При цьому позивач виходить з Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, вважаючи вказані документи складовою укладеного між сторонами договору.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг,на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підписувались відповідачем.

Окрім цього, як вбачається з тексту витягу Умов та Правил надання банківських послуг, в загальних положеннях яких зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» діє на підставі ліцензії Національного банку України №22 від 29 липня 2009 року, що вказує на те, що додані до справи Умови та Правила надання банківських послух почали діяти не раніше вказаної дати, хоча банк посилається на укладення договору шляхом приєднання 22 квітня 2008 року.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету , а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі №6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Таким чином, доказуванню підлягає в даній справі відповідні умови (пункти), які сторони визначили та погодили в письмовій формі.

Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статей 76,89,95 ЦПК України поданий письмовий доказ повинен мати таку форму, яка дозволятиме при його огляді встановити його зміст, тобто дані про обставини, що мають значення для правильного рішення.

Однак заява клієнта та умови кредитування частково нечитабельні, в зв'язку з чим не можливо встановити дату підписання, ким було підписано та всі умови на які посилається позивач обґрунтовуючи поданий позов.

Оскільки вказані докази були подані позивачем то і ризик настання негативних наслідків, таких як відмова в задоволенні позовних вимог, має нести останній.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Судді