ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1939/19
Провадження №2/477/836/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому виклали свої наступні вимоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок та ділянку площею 0,25 га, виділені для його будівництва та обслуговування по АДРЕСА_1 .

В нотаріальному порядку вони оформили право власності на житловий будинок: 3/8 частин за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, 1/8 його частина - за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом як непрацездатній особі, яка має право на обов`язкову частку в спадковому майні, яка спадкується за заповітом.

В той же час в нотаріальному оформленні спадщини на земельну ділянку, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, їм було відмовлено через непредставлення належним чином оформленого правовстановлюючого документу на будинок, оскільки державний акт, який підтверджував право власності померлого на земельну ділянку, був виданий після його смерті.

Посилаючись на те, що на час смерті спадкодавця йому належать всі права та обов`язки, в тому числі і право власності на спадкову земельну ділянку, просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на вказану земельну ділянку в тих же частинах, що й ними було оформлено спадщину на житловий будинок.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, відзиву не подав, але надав заяву, в якій визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

В судове засідання позивачі не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Від них на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайло-Ларине Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно.

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 29 листопада 2006 року секретарем Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповів на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалося своєму онуку ОСОБА_1 , тобто позивачу.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,25 га, виділеної для його будівництва та обслуговування по АДРЕСА_1 .

Житловий будинок був куплений померлим та його дружиною ще до укладення їх шлюбу згідно із договором купівлі-продажу від 01 квітня 1989 року, тому кожному із них належало по 1/2 його частині.

На підтвердження права власності на земельну ділянку нотаріусу було представлено державний акт серії ЯК № 845571, оформлений на ім`я ОСОБА_3 , виданого 23 квітня 2012 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, відповідно до якого власниками земельної ділянки, площею 0,25 га, в рівних частках є він та його дружина ОСОБА_2 .

Позивач та дружина померлого ОСОБА_2 прийняли спадщину після його смерті, так як постійно проживали з ним на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Вітовського державного нотаріального округу Миколаївської області, 20 березня 2019 року позивачі оформили свідоцтва про право на спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 : позивач ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини, а позивачка ОСОБА_2 - в порядку спадкування за законом, як особа, яка має обов`язкову частку в спадковому майні, на 1/4 частину будинку. Таким чином в порядку спадкування до ОСОБА_5 перейшло право власності на 3/8 частин житлового будинку (1/2 : 3/4), а до ОСОБА_2 - 1/8 його частина (1/2 : 1/4).

В той же час, 03 липня 2019 року ОСОБА_5 отримав від приватного нотаріуса Берднікової А.Ю. постанову про відмову в нотаріальному оформленні 1/2 частину земельної ділянки, оскільки не представив належним чином оформленого правовстановлюючого документу на це нерухоме майно.

Так, державний акт серії ЯК № 845571, оформлений на ім`я ОСОБА_3 , на вказану спадкову земельну ділянку, був виданий 23 квітня 2012 року, тобто вже після його смерті.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Із наданих суду доказів вбачається, що хоча державний акт про власності на земельну ділянку був виданий після смерті ОСОБА_3 , але процес отримання її у власність ним був розпочатий ще за його життя.

Так, рішенням від 22 грудня 2009 року № 4 Михайло-Ларинською сільської ради Жовтневого району Миколаївської області було вирішено передати у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,20га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , в цьому селі , і надано дозвіл на виготовлення технічної документації.

Рішенням тієї ж сільської ради № 1 від 26 лютого 2010 року було затверджено площу використання ділянок що передаються у власність громадянам згідно списку, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - площа 0,25 га по

АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що 1/2 частина земельної ділянки за життя належала спадкодавцю ОСОБА_3 , тому входить до складу спадщини після його смерті і тому в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачу в порядку спадкування за заповітом та позивачці - в порядку спадкування за законом як непрацездатній особі, яка має право на обов`язкову частку.

Розміри їх часток в спадщині на 1/2 частину ділянки ідентичні розмірам часток спадщини на 1/2 частину житлового будинку, оформленого ними в нотаріальному порядку.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/8 частин земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :010:0012, виділеної для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (державний акт серії ЯК № 845571,

виданий 23 квітня 2012 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області).

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :010:0012, виділеної для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (державний акт серії ЯК № 845571, виданий 23 квітня 2012 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст рішення складено на 20 грудня 2019 року.

Суддя Р.В.Козаченко