КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлія Михайлівна, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2014 року по ВП №35958492,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Дніпровського районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2014 року по ВП №35958492.

Відповідно до заявлених вимог, ОСОБА_1 просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2014 року по ВП №35958492 по виконанню виконавчого листа №2-1161/10, виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в сумі 15119,01 грн., зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві поновити провадження та вчинити дії щодо відновлення втраченого виконавчого провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строків звернення зі скаргою до суду та залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлія Михайлівна, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2014 року по ВП №35958492.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати скаргу до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, а також порушення норм матеріального та процесуального права.Зазначає, що виконавче провадження тривалий час не виконувалось, державний виконавець пояснювала це тим, що не може знайти боржника, і коли знайдуть боржника, то його повідомлять та викличуть до ВДВС, тому весь цей час заявник чекав інформації від ВДВС та вважав, що майно божника оголошено в розшук. Вказує, що 31 жовтня 2019 року від державних виконавців дізнався про повернення виконавчого листа, якого він не отримував, а також про оскаржувану постанову та про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлія Михайлівна відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у поновленні процесуального строку для звернення до суду зі скаргою та залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять доказів неможливості ознайомлення заявника із матеріалами виконавчого провадження протягом більше ніж п`яти років з часу винесення оскаржуваної постанови, як і доказів не відправлення скаржнику та/або неотримання ним оскаржуваної постанови, можливість отримання якої при ознайомленні з виконавчим провадженням не викликає сумніву.

Такі висновки судувідповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПКУкраїни суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2010 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 14849,01 грн. матеріальної шкоди та 270,00 грн. судових витрат (а.с. 2).

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. від 11 січня 2013 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-116/10, виданого 14.07.2010 року (а.с. 4).

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. від 28.04.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 5).

Відповідно до відомостей із Автоматизованої системи виконавчого провадження від 31.10.2019 стан виконавчого провадження: завершено (а.с. 3).

Відповідно до копій заяв від 15.10.2019 року та 20.10.2019 року, представник ОСОБА_1 звертався до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із проханням надати інформацію про рух виконавчого провадження (а.с. 8, 9).

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявник, як сторона виконавчого провадження (стягувач), був наділений доступом до інформації по ВП №359584912, розміщеної в Автоматизованій системі виконавчого провадження, що свідчить про те, що він не був позбавлений можливості дізнаватися про рух виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд що виконавче провадження тривалий час не виконувалось, державний виконавець пояснювала це тим, що не може знайти боржника і коли знайдуть боржника, то його повідомлять та викличуть до ВДВС, тому весь цей час заявник чекав інформації від ВДВС та вважав, що майно божника оголошено в розшук, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки заявник, як сторона виконавчого провадження, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними процесуальними правами. Заявник протягом п`яти років не цікавився ходом виконавчого провадження, мав можливість ознайомитись самостійно в Автоматизованій системі виконавчого провадження, а тому його доводи є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що держаний виконавець не відповідав на його звернення письмові, є безпідставними, оскільки не надання відповіді на звернення в законом установлений терміни є підставою для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, а не поважною підставою для поновлення процесуального строку на подання скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що 31 жовтня 2019 року від державних виконавців дізнався про повернення виконавчого листа, якого він не отримував, а також про оскаржувану постанову та про автоматизовану систему виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у поновленні процесуального строку для звернення до суду зі скаргою, та залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 ,а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «24» грудня 2019 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль
О.І. Сліпченко