Справа № 130/2204/18
Провадження № 22-ц/801/175/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саландяк О. Я.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року місто Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року, ухвалене суддею Саландяк О.Я., повний текст якого складено 27 листопада 2018 року

в справі №130/2204/18

за позовом ОСОБА_3 (позивач)

до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук Аліни Володимирівни (відповідачі),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору прокуратури Вінницької області

про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук Аліни Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору прокуратури Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого посилався на те, що більше як два роки тому порушена кримінальна справа про ухилення боржника ОСОБА_5 від сплати аліментів на його користь. Контроль за вказаним кримінальним провадженням має здійснювати прокурор Омельчук А.В., яка на його думку від своїх обов'язків по контролю за провадженням самоусунулась. Зазначене стало причиною його скрутного матеріального становища, оскільки він протягом трьох років живе на 300-500 грн. своєї пенсії в кожному місяці.

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь заподіяну зазначеними діями моральну шкоду, яку він оцінив 200000 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, просить скасувати його і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 полягають в тому, що висновки суду першої інстанції суперечать вимогам ч. 6 ст. 1176, 1174 ЦК України. На думку апелянта скасування судом постанов слідчого в межах кримінального провадження означає відсутність належного контролю за рішеннями і діями слідчого з боку прокурора, що в свою чергу спричинило йому моральну шкоду. При цьому скаржник посилається на ті самі підстави, що і в позовній заяві.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від інших учасників справи суду не надійшли.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що внаслідок бездіяльності прокурора йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що два з половиною роки він живе на 300-400 грн. пенсії, так як не отримує аліменти. Зазначене порушує його передбачене Конституцією України прав на достатній життєвий рівень.

Представник третьої особи на стороні відповідача - прокуратури Вінницької області, прокурор Гущіна Н.В. проти вимог апеляційної скарги заперечувала. Пояснила, що з боку прокуратури порушення прав позивача не було, а його право на своєчасне отримання аліментів може бути за його зверненням захищене в інший правовий спосіб.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи і нормам матеріального права, а доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

Спір між сторонами виник з приводу вимог позивача до відповідача про стягнення моральної (немайнової) шкоди, яка на думку позивача полягає у невиконанні своїх обов'язків (бездіяльності) з боку прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук А.В.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 27.12.2016 року (а.с.12) він є пенсіонером, проживає в АДРЕСА_1. Жилий будинок, господарські споруди знаходяться в задовільному стані, в господарстві худоба, птиця відсутня. Джерелом існування є пенсія.

ОСОБА_3, згідно листа УПФ України у Жмеринському районі Вінницької області від 28.06.2013 №972/с322 перебуває на обліку в управлінні з 14.08.2008 року та одержує пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії за віком 894 грн. Доплата за понад нормований стаж за 5 років - 5,14 грн. (а.с. 3).

Відповідно до довідки №187/02-3-25 від 11.01.2018 року Жмеринського об'єднаного управління ПФУ, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію за віком, загальний розмір якої у 2017 році склав 12349,18 грн.(у січні-квітні по 995,44 грн. щомісячно, травні-вересні - по 1034,04 щомісячно, жовтні -листопаді 2017 року по 1074,04 щомісячно, у грудні 2017 року - 1049,14 грн на місяць) (а.с.4).

Водночас відповідно до довідки №3704-02-3-25 від 23.07.2018 року Жмеринського об'єднаного управління ПФУ у Вінницькій області (а.с. 2) із пенсії позивача відраховуються аліменти у розмірі 267,86 у місяць протягом січня-березня 2018 року, у розмірі 558,00 грн. протягом квітня-червня 2018 року.

Довідкою №570/8288 від 11.01.2018 року (а.с.5) Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, підтверджено, що позивач ОСОБА_3 за період з 01.01.2017 по грудень 2017 року сплатив на користь ОСОБА_6 на утримання дітей аліменти у розмірі 692.57 грн. щомісячно.

Крім того, із оглянутих судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження №0000020 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України встановлено, що постановою заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури Мілієнко О.В. від 12.08.2016 року призначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, у складі прокурорів Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук А.В., Мимрікової Я.В. та Петлик І.В., старшим цієї групи призначено Омельчук А.В. Позивач ОСОБА_3 визначений у кримінальному провадженні потерпілим, ОСОБА_5 - свідком.

Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано кримінальним процесуальним кодексом України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється §1 гл. 26 КПК України.

03.11.2016 року за №70-6985 вих-16 старшим групи прокурором Омельчук А.В. надано вказівки заступнику начальника - начальнику СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюку В.В., слідчому СВ Жмеринського ВП ГУНП і Вінницькій області Майченко А.М. про необхідність проведення таких слідчих (розшукових) дій:

- встановити місце проживання та допитати ОСОБА_5 щодо несплати ним аліментів на користь його батька ОСОБА_3 згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, встановити чи було відомо йому про необхідність виконання такого судового рішення та чи працює він та має реальну можливість їх сплачувати;

- додатково детально допитати ОСОБА_3 щодо обставин звернення до виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, чи відомі йому відомості про причини безпідставної несплати аліментів (заборгованості по аліментам) ОСОБА_5 за наявності реальної можливості сплачувати такі кошти;

- звернутися до Жмеринського міськрайонного суду з клопотанням про тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження щодо виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5;

- прийняти рішення про проведення слідчих дій на іншій території з метою допиту державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського управління юстиції, які вживалися заходи щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_5;

- із врахуванням отриманої інформації зробити висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України.

Постановою слідчого Майченко А.М. від 21.11.2016 року кримінальне провадження №0000020 від 12.08.2016 року закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України.

Проте ухвалою слідчого судді від 19.12.2016 року вказана постанова скасована через неповноту та поверховість з'ясування слідчим фактичних обставин кримінального провадження. Скарга в частині зобов'язання слідчого виконати вказівки прокурора слідчим суддею визнана необґрунтованою та в цій частині відмовлено в її задоволенні.

Ухвалою слідчого судді від 26.12.2016 року у справі №130/2811/16-к ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні скарги в межах даного кримінального провадження на бездіяльність прокурора слідчого Жмеринського ВП Майченка А.М. щодо невиконання ним вказівок прокуратури та бездіяльності керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Ю.А., оскільки заявлені вимоги не охоплюються виключним переліком предметів оскарження бездіяльності слідчого, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування заявником як потерпілим у кримінальному провадженні.

Прокурором Омельчук А.В. 10.02.2017 року за №76-756 вих-17 надано вказівки заступнику начальника - начальнику СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюку В.В., слідчому СВ Жмеринського ВП ГУНП і Вінницькій області Майченко А.М. про необхідність проведення таких слідчих (розшукових) дій:

- додатково допитати ОСОБА_5 щодо несплати ним аліментів на користь його батька ОСОБА_3 згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, встановити чи було відомо йому про необхідність виконання такого судового рішення та чи працює він та має реальну можливість їх сплачувати;

- додатково детально допитати ОСОБА_3 щодо обставин звернення до виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, чи відомі йому відомості про причини безпідставної несплати аліментів (заборгованості по аліментам) ОСОБА_5 за наявності реальної можливості сплачувати такі кошти;

- у встановленому законодавством порядку в ВДВС Солом'янського РУЮ м. Київ отримати доступ до матеріалів виконавчого провадження щодо виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5, згідно матеріалів виконавчого провадження отримати інформацію про заборгованість за аліментами з детальною розбивкою про періоди сплати та несплати аліментів, яким чином здійснювалось нарахування аліментів згідно рішення суду від 12.10.2015 року, які види доходів ОСОБА_5 були встановлені та враховані під час нарахування аліментів, які вживались заходи щодо примусового стягнення аліментів із ОСОБА_5;

- встановити чи працював ОСОБА_3 з 12.10.2015 по 2016 рік, чи працює на даний час;

- прийняти рішення про проведення слідчих дій на іншій території з метою допиту державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського управління юстиції, які вживалися заходи щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_5;

- із врахуванням отриманої інформації зробити висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165 КК України.

Постановою слідчого Майченко А.М. від 16.06.2017 року кримінальне провадження №0000020 від 12.08.2016 року знову закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України та складу будь-якого іншого злочину.

Ухвалою слідчого судді від 27.06.2017 року постанова від 16.06.2017 року скасована через передчасність її винесення, невиконання вимог ухвали слідчого судді від 19.12.2016 року та вказівок прокурора.

Прокурором Омельчук А.В. 13.09.2017 року за №76-5736 вих-17 надано повторні вказівки заступнику начальника - начальнику СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюку В.В., слідчому СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченко А.М. про необхідність проведення таких слідчих (розшукових) дій:

- згідно вимог КПК України отримати доступ до матеріалів виконавчого провадження Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ в м. Київ щодо рішення Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2015 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3;

- прийняти рішення про проведення слідчих дій на іншій території з метою допиту державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського управління юстиції, які вживалися заходи щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_5 в тому числі чи сплачувались такі аліменти останнім та в якому розмірі, чи обстежувався матеріальний стан останнього та чи має він можливість до сплати таких аліментів.

- встановити у тому числі шляхом направлення запитів до органів доходів і зборів, чи працював ОСОБА_5 та отримував дохід з 12.10.2015 по 2016 рік, чи працює і отримує дохід на даний час, а також чи має можливість сплачувати аліменти на користь батька.

- із врахуванням отриманої інформації зробити висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України.

05.03.2018 року за №85-1344 вих-18 старшим групи прокурором Омельчук А.В. надано повторні вказівки заступнику начальника - начальнику СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюку В.В., слідчому СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченко А.М. про необхідність проведення таких слідчих (розшукових) дій, які є аналогічними, що дані попередньою вказівкою від 13.09.2017 року, а також:

- додатково допитати ОСОБА_5 щодо несплати ним аліментів на користь його батька ОСОБА_3 згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, встановити чи було відомо йому про необхідність виконання такого судового рішення та чи працює він та має реальну можливість їх сплачувати;

- із врахуванням отриманої інформації зробити висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165 КК України.

Постановою слідчого Майченко А.М. від 29.10.2018 року кримінальне провадження №0000020 від 12.08.2016 року закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України.

Зазначена постанова ухвалою слідчого судді від 02.11.2018 року також скасована через поверховість та необ'єктивність висновків слідчого Майченка А.М. та неналежне виконання слідчим вказівок прокурора, зокрема, за останнім отриманим повідомленням від 05.03.2018 року.

Згідно з частиною 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому частиною 2 зазначеної статті визначено, що моральна шкода може полягати і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом - стаття 1167 ЦК України.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. ч. 6-7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Тлумачення частини шостої та сьомої статті 1166 ЦК України свідчить, що для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно, щоб дії правоохоронних органів були незаконними.

Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», містяться роз'яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

До правовідносин щодо завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття підлягають застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1174 ЦК України.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи наведене, для відшкодування на користь позивача моральної шкоди за рахунок держави, слід, зокрема, встановити наявність моральної шкоди, спричиненої позивачеві, та в чому вона полягає, протиправність дій посадової особи органу державної влади, а також наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

При цьому рішення, дії чи бездіяльність прокурора Омельчук А.В. в межах кримінального провадження, в якому ОСОБА_3 є потерпілим, незаконними не визнавалися, а скасування постанов слідчого судді про закриття кримінального провадження не свідчить «автоматично» як про те стверджує позивач, про незаконність дій прокурора, так як зазначені постанови скасовувалися в тому числі, через невиконання або неповне виконання вказівок прокурора.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутні як моральна шкода, так і причинно-наслідковий зв'язок між моральною шкодою, про наявність якої стверджує позивач, та протиправними діяннями відповідача.

Не може бути підставою для скасування судового рішення і задоволення позовних вимог і посилання позивача, що внаслідок бездіяльності відповідачів порушене його право на достатній життєвий рівень.

Матеріальні труднощі позивача зумовлені кількома чинниками і не перебувають в прямому причинному зв'язку зі стверджуваною бездіяльністю відповідача - прокурора Омельчук А.В., що нібито полягає в недостатньому контролі за слідчим в межах кримінального провадження.

Так, отримавши впродовж 2017 року дохід у вигляді пенсії в сумі 12349,18 грн., ОСОБА_3 значну частину з нього, а саме 692,57 грн. на місяць, сплатив як аліменти на користь дочки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2. Водночас ОСОБА_3 також мав би отримувати аліменти на утримання від свого повнолітнього сина ОСОБА_5 При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 визнаний потерпілим у кримінальному провадженні й ведеться досудове розслідування за частиною 1 статті 165 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання непрацездатних батьків). Відтак недостатній життєвий рівень позивача у відповідний період безпосередньо зумовлений не діями чи бездіяльністю прокурора.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, позивач жодним чином не обґрунтував заявлений ним розмір спричиненої моральної шкоди у 200000 грн. і не навів відповідних розрахунків.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Стадник І.М.

Судді Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.

Повний текст постанови складено 06.02.2019 року