Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 369/8819/17

провадження № 61-1824св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа -приватне підприємство «Житлосервіс «Софіївка»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року у складі судді Дубас Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватне підприємство «Житлосервіс «Софіївка» (далі - ПП «Житлосервіс «Софіївка»), про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання об`єкта нерухомого майна спільним сумісним майном.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 09 лютого 2002 року по 21 травня 2009 року він та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2009 року розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу він та відповідач продовжували проживати разом.

10 червня 2010 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 комплекс «Софія», будівництво якої інвестував він за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири, отриманої у спадщину від батьків.

У липні 2017 року відповідач вирішила припинити спільне проживання.

Посилаючись на те, що спірна квартира придбана під час спільного проживання його та відповідача без реєстрації шлюбу та за рахунок спільних коштів, позивач просив суд встановити факт проживання однією сім`єю його та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з травня 2009 року до теперішнього часу та визнати спільною сумісною власністю його та відповідача квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 комплекс «Софія».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат та придбання у вказаний період майна за спільні кошти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та справу направити на новий розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності наявності між ним та відповідачем усталених відносин, притаманних подружжю, у період з травня 2009 року до теперішнього часу, оскільки він не надав доказів про спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, проведення спільного відпочинку та своєї участі в набутті з відповідачем спірного майна.

При цьому, суди обох інстанцій неповно з'ясували обставини, що мають значення для вирішення справи, висновки судів не відповідають викладеним у рішеннях судів обставинам справи, не взяли до уваги надані ним докази на підтвердження своїх позовних вимог та не надали їм належної оцінки.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подала відзиви, в яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ПП «Житлосервіс «Софіївка», про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання об`єкта нерухомого майна спільним сумісним майном.

Витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 09 лютого 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2009 року.

10 червня 2010 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким відповідач придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За положеннями частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, установивши недоведеність факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат та придбання у вказаний період майна за спільні кошти, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, зокрема, показань свідків, договорів купівлі-продажу, квитанцій на придбання будівельних матеріалів, довідки зі школи. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативоюсудів першої та апеляційної інстанцій відповідно до статтей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Посилання на те, що суд першої інстанції відмовив у прийнятті доказів, зокрема, акту, складеного депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради та відзиву на заперечення відповідача, фотографій, не свідчать про порушення норм процесуального права, які дають підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не вирішив клопотання про витребування попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене клопотання вирішено ухвалою апеляційного суду від 30 січня 2018 року, заперечень проти якої в апеляційній скарзі позивач не висловлював.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук