Справа № 351/1785/19
Провадження № 22-ц/4808/1565/19
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Снятинської міської ради про визнання права користування (оренди) в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, за апеляційною скаргою Снятинської міської ради на рішення Снятинського районного суду, ухвалене у складі судді Собка В.М. 22 жовтня 2019 року в м. Снятині,

в с т а н о в и в:

09.08.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним позовом до Снятинської міської ради, в якому просив визнати за ним право користування (оренди) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 8,8752 га, кадастровий номер :05:033:0001, яка служить для обслуговування ставка та розташована в урочищі «За прутом» в м. Снятин Івано-Франківської області.

В обґрунтування позову зазначив, що він являється єдиним спадкоємцем свого покійного батька ОСОБА_3 , який за життя орендував вищевказану земельну ділянку на підставі договору оренди, укладеного 01.08.2006 року із Снятинською міською радою. Оскільки його покійним батьком та його інвестором ОСОБА_4 вкладено значну суму коштів для очищення ставка, підтримання його у придатному для нормального функціонування стані, створення нормального гідрологічного режиму та будівництва об`єктів, необхідних для обслуговування даного ставка, він, як єдиний спадкоємець, продовжує утримувати дану земельну ділянку та справно сплачує орендну плату. 05.02.2019 року він звернувся до Снятинської міської ради із заявою про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, на що 28.03.2019 року отримав відповідь, що розглянути його питання не представляється можливим з різних причин. 16.04.2019 року він звернувся до міського голови Снятинської міської ради з проханням надати йому в оренду вищевказану земельну ділянку, на що 14.05.2019 року повторно отримав відмову.

Посилаючись на те, що до складу спадщини після смерті батька входить і право оренди земельної ділянки площею 8,8752 га, кадастровий номер :05:033:0001, яка служить для обслуговування ставка та розташована в урочищі «За прутом» в м. Снятин Івано-Франківської області, а також що договір оренди не містить заборони на спадкування оренди, просив позов задовольнити.

Рішенням Снятинського районного суду від 22 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право користування (оренди) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 8,8752 га, кадастровий номер :05:033:0001, яка служить для обслуговування ставка та розташована в урочищі «За прутом» в м. Снятин Івано-Франківської області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди земельної ділянки, укладений 18.07.2006 року, зареєстрований 01.08.2006 року, прямої заборони на спадкування оренди не містить, а тому позов підлягає до задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, представник Снятинської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що під час розгляду справи суд допустив порушення вимог ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, оскільки розглянув справу за відсутності сторін в той час, як вона з`явилася в судове засідання та заперечувала проти заочного розгляду справи і подала заяву з проханням розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Вважає, що суд позбавив її можливості реалізувати права, передбачені ст. 43 ЦПК України, та порушив одні з основних засад здійснення цивільного судочинства, а саме: гласності судового процесу (ст. 7 ЦПК України) та змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України). Крім того, суд не надіслав копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Також представник апелянта вказує, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд зіслався на постанову Верховного Суду України у справі №6-375цс15 та вказав, що договір оренди земельної ділянки не містить в собі заборони на спадкування оренди. Разом з тим, судом не враховано особливості правового статусу фізичної особи-підприємця, як сторони в договорі оренди землі, та те, що у правовідносинах оренди землі фізичні особи-підприємці беруть участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи-громадяни. Оскільки договір оренди укладено з фізичною особою-підприємцем, то з припиненням підприємницької діяльності припиняє дію і договір, укладений з такою особою, як суб`єктом цивільних правовідносин.

Представник апелянта зазначає, що в договорі оренди земельної ділянки відсутні положення щодо підстав припинення договору, однак наявний пункт, згідно якого питання, які не врегульовані в договорі, регулюються згідно вимог чинного законодавства. Таким чином, суд повинен був застосувати положення ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 51 ГК України та ст. 51 ЦК України. Натомість суд зіслався на норми ЦК України щодо переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, не врахувавши, що в даному випадку ОСОБА_3 не був її власником.

Крім того, представник апелянта зауважує, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано жодних доказів про сплату орендної плати, а також копій документів, які б свідчили про вкладення ним коштів на утримання ставка з часу смерті ОСОБА_3 . Відсутня і правова підстава, на якій позивач близько двох років продовжує використовувати спірну земельну ділянку, так як договір оренди вважається припиненим внаслідок припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а новий договір оренди із спадкоємцем не укладався. Більше того, заступником керівника Коломийської місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Снятинської міської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про зобов`язання передати спірну земельну ділянку та знесення самочинно збудованих будівель, яка перебуває на розгляді у Снятинському районному суді і рішення по якій ще не прийняте.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач не повідомив суд про причину неявки в судове засідання. Його представник - адвокат Петричка О.Є надіслав суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з пізнім отриманням копії апеляційної скарги та неможливістю підготуватись до судового засідання, а також у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.07.2006 року між Снятинською міською радою та підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_3 надано в оренду земельну ділянку площею 8,8752 га, кадастровий номер :05:033:0001, для обслуговування ставка, яка розташована в м. Снятин в урочищі «За прутом» Снятинської міської ради. Даний договір зареєстрований 01.08.2006 року в книзі №04 за №. Договір укладений на 15 років починаючи з дати його реєстрації (а.с. 6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, його єдиним спадкоємцем є син ОСОБА_2 , що підтверджується довідками приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. від 16.08.2018 року та від 12.06.2019 року (а.с. 12, 13).

05.02.2019 року позивач звернувся до Снятинської міської ради із заявою про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, яку орендував його батько, на що 28.03.2019 року отримав відповідь за №37/01-29 про те, що дана земельна ділянка накладається на земельні частки (паї) громадян, а також на ній розміщені незавершені об`єкти самочинного будівництва, у зв`язку із чим розглянути питання на сесії міської ради щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду до усунення вказаних порушень не представляється можливим (а.с. 8, 9).

16.04.2019 року позивач звернувся до міського голови Снятинської міської ради із заявою про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, в якій зазначив, що земельна ділянка не накладається на земельні частки (паї) громадян, це є помилка приватного підприємця ОСОБА_5 , допущена ним під час прив`язки земельних ділянок до Державної геодезичної мережі, яка відома ОСОБА_5 , відділу Держгеокадастру у Снятинському районі та Снятинській міській раді, оскільки його батько неодноразово заявляв про це, а також що за самочинне будівництво забудовника було притягнуто до адміністративної відповідальності Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Івано-Франківській області, всі вимоги та приписи інспекції буди виконані в повному обсязі і на даний час інспекція не має претензій, пов`язаних з цим будівництвом (а.с. 10).

14.05.2019 року заступник міського голови В.Анатійчук листом №57/01-29 повідомив позивача, що дана земельна ділянка накладається на земельні частки (паї) громадян, а також на ній розміщені незавершені об`єкти самочинного будівництва. Крім того, згідно Водного кодексу України надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта та дозволу на спецводокористування. Враховуючи наведене, розглянути питання на сесії міської ради щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду до усунення вказаних порушень не представляється можливим (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

В силу наведених положень Закону договір оренди земельної ділянки, укладений 18.07.2006 року між Снятинською міською радою та підприємцем ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 надано в оренду земельну ділянку для обслуговування ставка, яка розташована в м. Снятин в урочищі «За прутом» Снятинської міської ради, припинений у зв`язку зі смертю орендаря.

Статтею 1 Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та цього Закону.

З правового аналізу наведеного слідує, що при вирішенні спору про визнання права оренди в порядку спадкування, судам слід з`ясувати: наявність спадкоємців у орендаря (фізичної особи - підприємця); чи передбачено умовами договору оренди перехід права на оренду в порядку спадкування; наявність осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам ЗК України.

Як вбачається з договору оренди земельної ділянки, укладеного 18.07.2006 року, зареєстрованого 01.08.2006 року, такий не містить заборони переходу права на оренду в порядку спадкування.

Матеріали справи не містять доказів на спростування тверджень ОСОБА_2 , що після смерті батька він, як єдиний спадкоємець, продовжує використовувати орендовану земельну ділянку, сплачує орендну плату та має намір продовжувати використовувати цю земельну ділянку. Натомість представник апелянта підтвердила факт звернення позивача в Снятинську міську раду з заявами про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, а також надала відповідь Головного управління ДПС в області на їх запит про те, що станом на 31.12.2018 року та 07.10.2019 року в ОСОБА_3 відсутня заборгованість по орендній платі за землю.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що право оренди земельної ділянки площею 8,8752 га, кадастровий номер :05:033:0001, яка служить для обслуговування ставка та розташована в м. Снятин в урочищі «За прутом », входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 та обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст.ст. 7, 12, 43, ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 5 ст. 272 ЦПК України не приймаються судом до уваги, оскільки такі порушення не призвели до неправильного вирішення справи, а порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, визначених ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апелянтом не наведено.

Твердження представника апелянта про те, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не врахував особливості правового статусу фізичної особи-підприємця, як сторони в договорі оренди землі, та що з припиненням підприємницької діяльності припиняє дію і договір, укладений з такою особою, як суб`єктом цивільних правовідносин, також не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Встановлено, що договір оренди, право на користування земельною ділянкою за яким просить визнати за собою позивач, укладений орендарем ОСОБА_3 як підприємцем.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, в разі смерті фізичної особи - підприємця.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Отже, фізична особа - підприємець - це статус, який фізична особа може набути або втратити.

Згідно з ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст. 5 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції на положення статей 392 та 1225 ЦК України.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Однак, спадкодавець ОСОБА_3 не був власником спірної земельної ділянки і позивач не ставить вимогу про визнання його права власності на цю земельну ділянку, а просить визнати за ним право на користування (оренду) вказаної земельної ділянки в порядку спадкування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на положення статей 392 та 1225 ЦК України.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Снятинської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на положення статей 392 та 1225 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Снятинської міської ради залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 22 жовтня 2019 року - без змін, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на положення статей 392 та 1225 ЦК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 19 грудня 2019 року