БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2565/19, cправа № 361/3831/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» листопада 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати незаконними дії працівників Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (Державна податкова адміністрація в Чернігівській області на 2000 рік) пов`язаними із незаконним притягненням його працівників до кримінальної відповідальності (ухвалення виправдального вироку) незаконного обшуку, виїмки, арешту його майна, що призвело до фактичної ліквідації його підприємств та отримання значних збитків та матеріальної шкоди; стягнути із державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду у розмірі - 231 913 766 грн. 85 коп., завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратури і суду, а також стягнути із відповідачів судові витрати у справі.

Позовна заява мотивована тим, що з 25 лютого 1998 року позивач став співзасновником товариства з обмеженою відповідальністю «АРІ ЛТД» (підприємства з іноземними інвестиціями) (далі - ТОВ «АРІ ЛТД»), його частка у статутному капіталі складала 80 %, інші 20 % належали громадянину Лівану - ОСОБА_2 . Цього ж року ТОВ «АРІ ЛТД» створило дочірні підприємства «Актив» та «Бонус» (далі - ДП «Актив» та ДП «Бонус») статутний фонд яких складався із 100 % коштів засновників ТОВ «АРІ ЛТД». Майно вказаних товариств знаходилося у АДРЕСА_1.

22 лютого 2000 року за позовом прокурора Чернігівського району в інтересах Чернігівської районної державної адміністрації Арбітражним судом Чернігівської області прийнято три рішення про скасування державної реєстрації трьох підприємств ТОВ «АРІ ЛТД» та двох дочірніх підприємств. Розпорядженням голови Чернігівської РДА № 120 від 03 березня 2000 року вищевказані підприємства виключено з державного реєстру підприємств з 09 березня 2000 року. 10 березня 2000 року податковою поліцією зайняті усі приміщення офісу, заарештовано банківські рахунки підприємств, описано все майно підприємств.

14 березня 2000 року слідчим відділенням податкової міліції Державної податкової адміністрації у Чернігівській області (далі - СВ ПМ ДПА у Чернігівській області) порушено кримінальну справу відносно посадових осіб ДП «Актив» та ТОВ «АРІ ЛТД», а саме директора ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_5., за статтею 148-2 Кримінального кодексу України, 1960 року (ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів).

15 березня 2000 року старшим слідчим по особливо важливим питанням СВ ДПА у Чернігівській області накладено арешт на майно та майнові ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД», того ж дня міліцією вилучено майно трьох підприємств з офісів по АДРЕСА_1 , накладено арешт на усі товари, а також дебіторську заборгованість інших підприємств перед ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД».

18 березня 2000 року та 28 березня 2000 року старшим слідчим ПМ ДПА у Чернігівській області Чепурним В.В. винесено постанови про передачу на реалізацію продукції, що швидко псується на загальну суму 389 133 грн. 87 коп. Кошти від реалізації вищезгаданого майна перейшли на депозитні рахунки ДПА в Чернігівській області.

27 березня 2000 року Чернігівською міжрайонною податковою інспекцією постановлено рішення про застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування. У подальшому СВ ПМ ДПА у Чернігівській області винесено рішення про стягнення із ДП «Актив» грошових коштів у розмірі - 307 000 000 грн. 00 коп. недоїмки, штрафів та пені по податках, яке оскаржено у судовому порядку та скасовано як незаконне.

У постанові про порушення клопотання про продовження строку попереднього слідства у кримінальній справі за № 901/0167 слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Чернігівській області

Чепурного В.В. від 04 травня 2000 року встановлено , що слідством у рамках кримінальної справи накладено арешт на майно на загальну суму приблизно 2 200 000 грн. 00 коп., основні засоби

ДП «Актив» на суму 630 000 грн. 00 коп., а також накладено арешт на дебіторську заборгованість інших підприємств перед ДП «Актив» та виставлені інкасові доручення на загальну суму

229 083 766 грн. 85 коп. Таким чином, загальна сума заарештованого майна та майнових прав

ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД» у рамках кримінальної справи за № 901/0167 (1-15) станом на 2000 рік складала 231 913 766 грн. 85 коп.

24 квітня 2000 року постанову старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Чернігівській області про накладання арешту на майно та майнові права скасовано та одночасно вказано на необхідність повернення майна і коштів за реалізоване майно власнику. Разом з тим, цього вчинено не було, кошти та майно не повернуті.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2000 року постанова старшого слідчого Чепурного В.В. про накладання арешту на майно і майнові права ДП «Актив» ТОВ «АРІ» ЛТД визнано незаконною та скасовано.

На підставі протесту та подання прокурора Чернігівської області відновлено у державному реєстрі юридичні особи, засновником яких є позивач, а також утворено ліквідаційну комісію.

20 жовтня 2000 року старшим слідчим СОГ СУ ПМ ДПА України видано постанову про визнання підприємства ДП «Актив» ТОВ «АРІ» ЛТД цивільним відповідачем по справі та знову накладено арешт на майно позивача.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова по справі

№ 2-1746/01 головою Чернігівської РДА видано розпорядження № 632 про скасування державної реєстрації вищевказаних трьох підприємств.

З інформації, отриманої від Державної податкової адміністрації України позивачу стало відомо, що рішення відносно заарештованого майна буде вирішуватися у Броварському райсуді Київської області при розгляді кримінальної справи за № 901/0167.

Вироком Броварського районного суду Київської області від 28 серпня 2001 року у рамках кримінальної справи № 1-15/2001 службових осіб ДП «Актив» визнано винними в скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 167 КК України та призначено покарання, по частині третій статті 148-2 КК України виправдано, на підставі Закону України «Про амністію», 2001 року звільнено від призначених основних і додаткових покарань.

30 листопада 2001 року на ім`я позивача надійшов лист, в якому повідомлено, що рішенням Броварського районного суду Київської області від 28 серпня 2001 року знято арешт з майна. Постановами про визнання потерпілим від 09 січня 2006 року та внесення змін до постанови про визнання особи потерпілим від 31 березня 2006 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальній справі № 78/00789 у зв`язку із неповерненням коштів отриманих від реалізації майна на активів ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД». Разом з тим, до цього часу позивачу не повернуто арештоване майно та майнові права в загальній сумі 231 913 766 грн. 85 коп.

З огляду на викладене позивач вважає, що незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, які виразилися у незаконному проведенні в ході кримінального провадження обшуку, виїмки та незаконному накладенні арешту на майно, йому завдано матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету України.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

27 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Ухвалою від 01 серпня 2019 року судом за клопотанням сторони позивача залучено до участі у справі співвідповідача Державну фіскальну службу України.

08 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяві від Державної казначейської служби України.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Уточнив, що позивач тривалий час проживав поза межами України та не міг раніше звернутися до суду за захистом порушених прав.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - Труба А.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду при встановленні розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. Крім того, просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідач Державна казначейська служба України у судове засідання представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у порядку встановленому цивільним процесуальним законодавством. У відзиві на позовну заяву просила суд відмовити у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості.

Відповідач Державна фіскальна служба України у судове засідання представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Причини неявки суду неповідомлені.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії доповнення та зміни до установчого договору ТОВ «АРІ ЛТД» від 20 лютого

1998 року вбачається, що ОСОБА_1 був учасником вказаного товариства (підприємства з іноземними інвестиціями). Статутний фонд ТОВ «АРІ ЛТД» між засновниками розподілений у наступний спосіб: ОСОБА_1 - 0,4 грн. або 80,00 %; ОСОБА_2 - 50 доларів США, що складає 20 % статутного фонду по курсу НБУ на день підписання установчого договору - 21 вересня 1992 року.

Відповідно до статуту ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД», затвердженого зборами учасників ТОВ «АРІ ЛТД» протоколом № 5 від 05 травня 1998 року власником дочірнього підприємства є ТОВ «АРІ ЛТД».

Із копій документів, доданих позивачем до матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2000 року СВ ПМ ДПА у Чернігівській області порушено кримінальну справу № 901/0167 по факту ухилення від сплати податку на додану вартість службовими особами ДП «Актив»

ТОВ «АРІ ЛТД» за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 148-2 КК України (в редакції 1960 року). Постановою старшого слідчого СВ ДПА у Чернігівській області від

15 березня 2000 року, накладено арешт на майно ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД». Постановою слідчого СВ ПМ ДПА в м. Чернігові від 16 березня 2000 року накладено арешт на дебіторську заборгованість відповідних підприємств, що утворилася перед ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД».

З копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігів від 14 липня 2000 року вбачається, що постанову старшого слідчого ПМ ДПА у Чернігівській області від 15 березня

2000 року, якою накладено арешт на майно ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД» визнано незаконною та скасовано.

Постановою старшого слідчого СОГ СУ ПМ ДПА України від 20 жовтня 2000 року

ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД» визнано цивільним відповідачем по справі та накладено арешт на майно ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД», що вилучене 21, 24, 29, 31 березня 2000 року з офісу підприємства за адресою: місто Чернігів, вулиця Квітнева, 15 а.

Заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, позивач посилається на ті обставини, що у результаті незаконного арешту йому завдано шкоду на загальну суму 231 913 766 грн. 85 коп. На підтвердження наявності шкоди у зазначеному розмірі позивач посилається на копії протоколів про накладення арешту від

24 березня 2000 року. Так, з них вбачається, що слідчими СВ ПМ ДПІ описано майно, що складається із кредиторської заборгованості на суму 23 782 145 грн. 00 коп. та 201 297 716 грн. На підтвердження факту завдання матеріальної шкоди позивач також надає копію постанови старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА в Чернігівській області від 04 травня 2000 року, винесену у рамках кримінальної справи № 901/0167, в якій зазначено, що на дебіторську заборгованість ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД» виставлено інкасовані доручення на загальну суму 229 083 766 грн. 85 коп., накладено арешт на суму 2 200 000 грн. 00 коп. На підтвердження факту завдання матеріальної шкоди, позивач також посилається на копію постанови про внесення змін до постанови про визнання особи потерпілою від 31 березня 2006 року, винесеної у рамках кримінальної справи № 78/00789, в якій зазначено про реалізацію основних засобів ДП «Актив» на суму 630 000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відносно посадових осіб ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД» Броварським районним судом Київської області постановлено вирок.

Так, вироком Броварського районного суду Київської області у справі № 1-15/2001 від

28 серпня 2001 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від

21 листопада 2001 року, посадових осіб ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД», а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 й ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 167 КК України та призначено їм відповідне покарання, виправдано по частині третій статті 148-2 КК України, на підставі статті 1 Закону України «Про амністію»

2001 року звільнено від призначених їм основного і додаткових покарань; знято арешт, накладений постановою СУ ПМ ДПА від 20 жовтня 2000 року на майно ДП «Актив» та арешт накладений постановою від 15 жовтня 2000 року на майно ОСОБА_5 .

Згідно із листом Броварського міськрайонного суду Київської області № 1-15/2001 кримінальна справа № 1-15/2001 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за частиною третьою статті 148-2, частиною другою статті 165, частиною другою статті 172 КК України знищена по закінченню терміну зберігання.

З копії постанови про визнання потерпілим від 09 січня 2006 року та постанови про внесення змін до постанови про визнання особи потерпілим від 31 березня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальній справі № 78/00789 у зв`язку із неповерненням коштів отриманих від реалізації майна та активів ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД». Доказів, які б свідчили про подальший рух даної справи позивачем до суду не надано.

21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області із скаргою, в якій просив притягнути до відповідальності осіб винних у неповерненні йому коштів та майна підприємств ДП «Актив» ТОВ «АРІ ЛТД на загальну суму 231 913 766 грн. 85 коп.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Частиною сьомою статті 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом.

Положеннями статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94 ВР від 01 грудня 1994 року передбачено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду(пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до статті 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статі 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді даної справи по суті позивачем на підтвердження своїх доводів щодо завдання йому матеріальної шкоди шляхом незаконного накладення арешту, надано лише фотокопії документів, які не засвідчені у встановленому законом порядку. При цьому через відсутність оригіналів таких документів, суд вважає їх неналежними доказами та не може врахувати при постановленні судового рішення, а також вважати встановленими обставини щодо незаконного накладення арешту на майно позивача. Єдиним належним доказом у справі є вирок Броварського районного суду Київської області від 28 серпня 2001 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2001 року. Матеріали кримінальної справи № 1-15/2001, які б могли містити у собі оригінали документів відсутні у зв`язку із знищенням. Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили, що позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі - 231 913 766 грн. 85 коп., яка б підлягала відшкодуванню відповідно до положень статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» до суду надано не було.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем позовних вимог та відмову у їх задоволенні саме з цих підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від

10 лютого 2010 року).

У відзиву на позовну заяву відповідач Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області просило суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності.

Так, відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як роз`яснено у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від

18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Разом з тим, враховуючи, що даний позов є недоведеним, наслідки пропуску строку позовної давності застосуванню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин