Справа № 161/9907/17
Провадження № 2-п/161/128/19
У Х В А Л А

23 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача - Ольховського М.В.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2017 року, ухваленому у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 129/08-К/02 від 20.08.2008 року в розмірі 614227,96 грн., з яких: заборгованість по процентах (поточна) - 369,50 грн., заборгованість по процентам (прострочена) - 613858,46 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9213,42 грн.

19.11.2019 року відповідач ОСОБА_3 через свого представника звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 26.09.2017 року. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що протягом усього часу розгляду справи за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості він жодної судової повістки не отримував. Крім того, подана представником позивача заява, якою останній надав згоду на проведення заочного розгляду справи не могла братися судом до уваги, оскільки на такій відсутній вхідний штамп чи іншої інформації, яка б стверджувала факт її подання через канцелярію суду. Відтак, у суду були відсутні підстави для заочного розгляду справи. Також вказує, що вимоги позову про стягнення процентів за користування кредитом не підлягали до задоволення, оскільки таких може здійснюватись до закінчення строку кредитування та/або до моменту пред`явлення кредитором (банком) вимоги про дострокове повернення позики на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Так, прокурор м. Луцька в інтересах держави в особі АТ «Укргазбанк» звернувшись у 2012 році до суду з позовом до нього та ОСОБА_4 про дострокове повернення коштів за кредитним договором змінив строк виконання зобов`язання за договором № 129/08-К/02 від 20.08.2008 року. Відповідно, з моменту пред`явлення у 2012 році позову про дострокове повернення кредиту, банк немає правових підстав для стягнення з відповідачів процентів за користування коштами по цьому кредиту. Зазначає, що аналогічні правові висновки викладені в постановах від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц, від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, від 12.09.2018 року по справі № 186/1974/14-ц, від 12.09.2018 року по справі №473/825/16-ц, від 19.09.2018 року по справі № 643/16336/16-ц та інших. При цьому, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» банку пред`явлений з пропуском строку позовної давності, зокрема, з позовної заяви та оскаржуваного заочного рішення вбачається, що борг по процентах нараховується банком за період з 01.04.2012 року по 01.04.2017 року, тобто за 5 років. Оскільки він не був повідомлений про судове засідання по справі, то не мав змоги подати суду заяву про застосування позовної давності та навести свої міркування стосовно неправомірності позовних вимог. Разом з тим, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2017 року було отримано його представником 14.11.2019 року. Враховуючи викладене, просить суд поновити йому строк на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення від 26.09.2017 року по справі № 161/9907/17, його скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник заявника заяву про перегляд заочного рішення підтримала, з мотивів викладених у ній, просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення посилаючись на її не обґрунтованість. Додатково пояснив, що на момент ухвалення судового рішення від 26.09.2017 року, у суду не було перешкод в проведенні заочного розгляду справи. При цьому, зміна судової практики не є підставою для скасування заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 про день, час, місце слухання справи повідомлявся судовими викликами (а.с. 20, 28), які надсилалися судом на адресу його зареєстрованого місця проживання, згідно відомостей УДМС України у Волинській області (а.с. 21), а саме: АДРЕСА_1 .

Однак, вищезазначені повістки ОСОБА_3 не отримав, про що свідчать поштові повідомлення про надіслання поштового відправлення, з яких вбачається, що вони на адресу суду повернулися без вручення адресату з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24, 29-30).

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 не з`явився в судові засідання 29.08.2017 року та 26.09.2017 року з поважних причин.

Разом з тим, відповідач у своїй заяві та його представник підчас її розгляду в суді, не надали та не посилаються на жоден з доказів, який має істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, посилання ОСОБА_3 та й ого представника на зміну судової практики, після ухвалення судового рішення, не може бути підставою для перегляду заочного рішення суду.

При цьому, доводи заявника та його представника про те, що подана представником позивача заява, якою останній надав згоду на проведення заочного розгляду справи не могла братися судом до уваги, оскільки на такій відсутній вхідний штамп чи іншої інформації, яка б стверджувала факт її подання через канцелярію суду, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки жодним чином не впливають на правомірність судового рішення, яке є предметом оскарження.

Отже, у даному випадку відсутня передбачена законом сукупність підстав для скасування заочного рішення суду, які імперативно визначені главою 11 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена 26 грудня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська