Справа № 570/2512/19
Номер провадження 2/570/1029/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

з участю представника позивача адвоката Баранчука В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 р. представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та просить суд скасувати обтяження та зняти з нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеної державною виконавчою службою Рівненського районного управління юстиції від 25.03.2010 р., запис про обтяження №9659506.

Виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження, а саме запис за реєстраційним №9659506, внесений реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.03.2010 р. державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції.

В обґрунтування позову вказує, що він у 2007 р. уклав кредитний договір №014/53-05/59588 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який йому надав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії лімітом 11 000 доларів США з терміном повернення до 18.02.2017 р.

В якості забезпечення зобов`язань за вказаним договором №014/53-05/59588 від 19.04.2007 р. майновим поручителем ОСОБА_4 було надано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки №014/53-05/59588-і від 19.04.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Скоромною Ю.А. та зареєстрованим в реєстрі №680.

Через порушення графіку погашення кредиту утворилась заборгованість, яка на 07.09.2009 р. складала 10 939 доларів США 04 центи. За позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16.02.2010 р. було постановлено стягувати з нього на користь банку заборгованість в сумі 10939 доларів США 04 центи, що станом на 07.09.2009 р., за курсом НБУ становило 87 457 грн. 62 коп. та сплачені при подачі позову до суду судовий збір в сумі 874 грн. 57 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи в сумі 120 грн., а всього 88 452 грн. 19 коп.

На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лист від 18.03.2010 №2-580/2010.

25.07.2016 р. державним виконавцем РРВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51736516.

У виконавчому провадженні №51736516 була повністю стягнена заборгованість, в результаті чого було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.04.2017 р. Також було постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла поручитель ОСОБА_4 і після її смерті позивач успадкував все належне їй майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г. та зареєстрованим у реєстрі за №2-2170, спадкова справа №359/2012.

Проте у грудні позивачу стало відомо, що все його майно, зокрема успадкований будинок з надвірними будівлями та всі земельні ділянки перебувають під арештом.

Накладені арешти порушують законні права та інтереси позивача щодо розпорядження цим майном. У зв`язку з цим представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до РРВДВС ГТУЮ у Рівненській області в інтересах ОСОБА_2 із заявою про зняття арешту з майна боржника.

26.12.2018 р. їй надійшла відповідь №38259, що дійсно наявний арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , проте не можливо ідентифікувати хто та з яких підстав виносив постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а паперові матеріали знищені, так як минув термін їх зберігання, тому Рівненський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області не вбачає можливим зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , накладений 25.03.2010 р. №9659506.

Наявність арешту майна підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Даний арешт нерухомого майна було зареєстровано 25.03.2010 №9659506 реєстратором Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ. Підставою даного обтяження була постанова Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції від 25.03.2010 про арешт боржника та оголошення заборони його відчуження.

Враховуючи, що виконавче провадження щодо позивача закінчене відповідною постановою, то є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою суду від 08.07.2019 р. позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.07.2019 р. було відстрочено позивачу сплату судового збору до 24.09.2019 р.; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження; призначено підготовче судове засідання на 24.09.2019 р. з викликом учасників.

За клопотанням представника третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підготовче судове засідання було відкладено на 17.10.2019 р. з повідомленням учасників процесу.

Ухвалою суду від 17.10.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12.11.2019 р.

У судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача адвоката Баранчука В.М. про огляд в судовому засіданні цивільних справ №2-580/2010 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/53-05/59588 та цивільної справи №2-880/2011 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Баранчук В.М. підтримав позов та пояснив, що на даний час у Рівненському РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області відсутні відкриті виконавчі провадження щодо позивача ОСОБА_2 Усі зобов`язання позивача ОСОБА_2 перед банком третьою особою у справі ним виконані, про що свідчить постанова старшого державного виконавця Ященко В.О. про закінчення виконавчого провадження № 51736516 від 04.04.2017 р. з виконання виконавчого листа №2-580/2010, виданого 18.03.2010 р., на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник відповідача Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Пюро В.Д. в судовому засіданні, зокрема під час підготовчого судового засідання позовні вимоги не визнав. Згодом вказав, що не погоджується з формулюванням підстав позову, в цілому не заперечує проти задоволення позову. Вказав про відсутність у Рівненському РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області станом на 18.12.2019 р. жодних виконавчих проваджень відносно позивача ОСОБА_2 , а закрите в 2017 р. виконавче провадження № 51736516 повністю виконане боржником на користь банку третьої особи у справі.

Пояснює, що вперше вказаний виконавчий лист №2-580/2010 пред`являвся до виконання 22.08.2011 р. та був повернутий стягувачу 12.06.2012 р. згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржниця ОСОБА_4 померла згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 06.04.2012 р. Додатково встановлено, що майна, на яке можливо звернути стягнення у ОСОБА_2 не виявлено. У зв`язку з тим, що на даний час вказане виконавче провадження 28296754 знищено, подав до суду витяг «ВП-спецпідзрозділ» станом на 24.09.2019 р.

Крім того, під час виконання виконавчого листа №2-580/2010, виданого 18.03.2010 р., після його повторного пред`явлення до виконання 25.07.2016 р., було накладено арешт 21.12.2016 р., який згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.04.2017 р. у зв`язку зі сплатою суми заборгованості припинив чинність.

Пояснює, що відповідач не має правових підстав для скасування арешту, накладного 25.03.2010 р. №9659506, оскільки неможливо ідентифікувати хто та з яких підстав виносив постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження. Згідно з ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» правових підстав у державного виконавця скасовувати накладений арешт від 25.03.2010 р. №9659506 не має підстав, оскільки він був накладений поза межами відкритого виконавчого провадження.

Представник третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 18.12.2019 р. до суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Сірочука І.В. з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи проводити за відсутності представника.

Суд, вислухавши учасників процесу, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК Кодексу зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.4 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду від 16.02.2010 р. у справі №2-580/2010 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ВАТ«Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору №014/53-05/59588 від 19.04.2007 р. в сумі 10 939 доларів США 04 центи, що станом на 07.09.2009 р. за курсом НБУ становить 87457 грн. 92 коп. та сплачені при подачі позову до суду судовий збір в сумі 874 грн. 57 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи в сумі 120 грн., а всього 88 452 грн. 19 коп.

З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-580/2010 встановлено, що представник ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Ярмолюк І.А. 18.03.2010 р. отримав виконавчі листи за заявою №2745 від 01.03.2010 р.

Згідно з поданої в судовому засіданні представником відповідача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 24.09.2019 р. міститься інформація про постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : б/н , виданий 25.03.2010, видавник: відділ ДВС Рівненського РУЮ; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач Відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції щодо ОСОБА_2 та внесено відомості про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9659506, 25.03.2010 р.

Відповідно до інформації «ВП спецрозділ», вперше вказаний виконавчий лист пред`являвся до виконання 22.08.2011 р. та був повернутий стягувачу 12.06.2012 р. згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржниця ОСОБА_4 померла згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 06.04.2012 р. Додатково встановлено, що майна, на яке можливо звернути стягнення у ОСОБА_2 не виявлено. У зв`язку з тим, що на даний час вказане виконавче провадження 28296754 знищено, подав до суду витяг ВП-спецрозділ станом на 24.09.2019 р.

Судом оглянуто матеріали виконавчого провадження №51736516, де вказаний виконавчий лист №2-580/2010 відносно боржника ОСОБА_2 , виданий 18.03.2010 р., повторно був пред`явлення до виконання і постановою державного виконавця РРВ ДВС ГТУЮ 25.07.2016 р. відкрито провадження та накладено арешт 21.12.2016 р., який згідно п.2 постанови старшого державного виконавця РРВ ДВС ГТУЮ про закінчення виконавчого провадження від 04.04.2017 р. у зв`язку зі сплатою суми заборгованості припинив чинність, що підтверджується інформаційною довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження №28511 від 24.09.2019 р.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вказано вище, згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивача ОСОБА_2 станом на 24.09.2019 р. міститься інформація про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : б/н , виданий 25.03.2010, видавник: відділ ДВС Рівненського РУЮ; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач Відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції щодо ОСОБА_2 та внесено відомості про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9659506, 25.03.2010 р.

Встановлено, що у відповідача на даний час на виконанні будь-якого виконавчого документа, зокрема виконавчого листа №2-580/2010, виданого 18.03.2010 р., не перебуває. Вказаний виконавчий лист відсутній і в матеріалах цивільної справи №2-580/2010.

Згідно листа № 38259 від 26.12.2018 року, наданого начальником Рівненського РВ ДВС у Рівненській області Іщук Н., з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не можливо ідентифікувати хто та за яких обставин виносив постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а паперові матеріали знищені за закінченням терміну зберігання, не вбачається можливим зняти арешт, що належить ОСОБА_2 , накладений 25.03.2010 13:12:39 за №9659506 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 25.03.2010, відділ ДВС Рівненського РУЮ.

Водночас, у зв`язку з тим, що на належне позивачу майно накладено арешт на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, він не має можливості розпоряджатися цим майном.

Статтею 41 Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Про що фактично і вказано у постанові про закінчення виконавчого провадження №51736516 від 04.04.2017 р.

Відповідно до положень ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Орган, який виніс постанову про накладення арешту, позбавлений можливості скасувати накладений арешт, оскільки відсутні ідентифікуючі ознаки виконавчого документа, а оспорюваний арешт №9659506 на все майно був накладений 25.03.2010 р. в період після набрання рішенням законної сили, видачі виконавчих листів 18.03.2010 р. на обох боржників та до першого пред`явлення виконавчих листів до виконання 22.08.2011, що підтверджується матеріалами інформаційних довідок з виконавчого провадження станом на 24.09.2019 р., тобто не в межах відкритих виконавчих проваджень №28296754, №51736516 з виконання виконавчого листа №2-580/2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилався на те, що його майно незаконно перебуває під арештом, оскільки у державній виконавчій службі відсутні виконавчі документи на виконанні.

В цьому конкретному випадку 04.04.2017 р. старшим державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області Ященком В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-580/2010 та п.2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання, який був накладений відповідачем 21.12.2016 р., про що зазначено в інформаційній довідці з автоматизованої системи виконавчого провадження від 24.09.2019 р.

Враховуючи вказані вимоги закону, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову та зняття арешту з майна боржника, оскільки як позивачем так і відповідачем не заперечується що арешт, накладений у межах вдруге відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом №2-580/2010, знятий постановою виконавчої служби, відповідно вимог Закону після закінчення ВП №51736516.

Відповідно до абз. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Згідно з п. 11 вказаної постанови, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).

У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання. Також за необхідності судам слід використовувати матеріали кримінального провадження про належність описаного майна і джерела коштів на його придбання.

Таким чином, позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, що накладення арешту 25.03.2019 р. відповідачем відбувалося саме в межах виконання виконавчого листа №2-580 від 18.03.2010 р., про який він вказує як на підставу позову.

Учасники процесу з будь-якими клопотаннями щодо наявності та обгрунтування труднощів у витребуванні доказів до суду не зверталися, лише щодо огляду в судовому засіданні цивільних справ, яке судом було задволено.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеної державною виконавчою службою Рівненського районного управління юстиції від 25 березня 2010 року, запис обтяження №9659506; виключення з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження, а саме запис за реєстраційним № 9659506, внесений реєстратором: Рівненська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.03.2010 р. державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, вул. П.Могили,22 б, м.Рівне, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, АТ "Райффайзен Банк Аваль" , 01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд.9, МФО 300001, .

Повний текст судового рішення складено 19.12.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.