Справа №487/2288/19
Провадження №2/487/1411/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.06.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому посилаючись на вимоги ст.ст. 321, 405 ЦПК України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає з 2016 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року провадження по справі було відкрито.

06.05.2019 року представником позивача надана уточнена позовна заява, в якій позивач посилаючись на вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ,

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Миколаївської міської ради народних депутатів №480 від 27.12.1981 року « Про затвердження списків на заселення житлового будинку по АДРЕСА_1 ».

Згідно довідки ОСББ «Єдність Миколаїв» від 04.02.2019 року вих.23 , в квартирі АДРЕСА_1 з 03.01.1992 року зареєстрований ОСОБА_2 .

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з березня 2016 року. Спірною квартирою не користується без поважних причин, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе. Вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 04.02.2019 року, наданим ОСББ «Єдність Миколаїв».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України, суд вважає ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( 1973 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( 1973 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Щербина