ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/877/19Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/817/1153/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Галинського М.В.; позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника адвоката Скиби В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/877/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року та додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обгрунтування позової заяви зазначив, що 07.12.2018 року біля 17 год. 45 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль 09 км.+ 400 м. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не був уважний, не вжив заходів, щоб зменшити швидкість до зупинки транспортного засобу або безпечного проїзду перешкоди та вчинив наїзд на нерухомий транспортний засіб «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 , який є його власністю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження і згідно звіту вартості матеріального збитку сума становить 46204,83 грн.

Страховою компанією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» проведено відшкодування матеріальних збитків, окрім франшизи та відповідач відмовяється її відшкодовувати.

Зазначив, що після ДТП в нього погіршився сон, що відобразилось на його здоров`ї, порушився нормальний стан життя. Оскільки за допомогою автомобіля він здійснював необхідну роботу для дому, а також вільно пересувався у необхідні місця. Внаслідок позбавлення можливості користування автомобілем у нього відбуваються постійні стреси, що призводить до моральних страждань.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду невиплачену страховою компанією франшизу в розмірі 2000 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначив, що ОСОБА_1 скоїв наїзд на нерухомий транспортний засіб «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом платформою Glowacz НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 .

Вказаному причепу, який є його власністю, було завдано механічних ушкоджень на суму 5998,76 грн., які відшкодовано страховою компанією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Однак, невідшкодованою залишилась франшиза 2000 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду - франшизу в розмірі 2000 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 19.07.2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 № 599/877/19 та справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 № 599/1064/19 об`єднано в одне провадження.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. моральної шкоди та 768,40 грн. судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 18.10.2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Галинського М.В. про стягнення судових витрат із позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього моральної шкоди та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити; а також скасувати додаткове рішення Зборівського районного суду від 18.10.2019 року і ухвалити нове, яким судові витрати покласти на позивачів, посилаючись на ненадання судом першої інстанції всебічної та об`єктивної оцінки доказам та обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 в з`єднанні з причепом платформою Glovacz PC-350, д.н.з. НОМЕР_4 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (Первинне ДТП). В межах 5 хв. відбулось інше ДТП, за участю автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_6 , під його керуванням та автомобіля позивача ОСОБА_2 - Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуваннням ОСОБА_4 .

Вказує, що при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції не взято до уваги відсутність значних (видимих) пошкоджень вказаного автомобіля з лівого боку (від зіткнення з його автомобілем ВАЗ 2108), не встановлено стан автомобіля ОСОБА_2 перед зіткненням з автомобілем під його керуванням, ступінь його вини щодо пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_2 , безпосередні пошкодження спірного автомобіля, які були завдані його діями та чи були (могли бути) спричинені такі ушкодження його діями, чи такі пошкодження були наслідком неправомірних дій водія ОСОБА_4 , який керував спірним автомобілем.

Судом також не взято до уваги той факт, що відбулась взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки і підлягала застосуванню ст.1188 ЦК України, згідно з якою за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вважає, що позивачем не подано доказів на підтвердження, що автомобіль Kia Sorento отримав значні пошкодження внаслідок саме його дій; та що саме через ці пошкодження він перебував на тривалому ремонті; що у ОСОБА_2 відбувались погіршення стану здоров`я, сну та інше, чим він обгрунтовував вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні його заяви про стягнення із позивачів судових витрат, оскільки із змісту ст.137 ЦПК України не вбачається, що детальний опис робіт обов`язково повинен бути зазначений в заяві про розподіл судових витрат.

До того ж, його заява про стягнення судових витрат містила детальний опис понесених ним судових витрат.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказує, що при визначенні шкоди судом першої інстанції було враховано глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди та інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначає, що зіткнення автомобіля Kia Sorento, під керуванням ОСОБА_4 та ВАЗ 21063, під керуванням ОСОБА_5 та зіткнення автомобіля Kia Sorento та автомобіля відповідача під його керуванням є віддаленими у часових рамках і не пов`язані між собою, а справи щодо вказаних дорожньо-транспортних пригод не мають спільного предмету доказування.

Звертає увагу, що об`єм пошкоджень та розмір матеріальної шкоди 46204,83 грн., спричиненою автомобілю ОСОБА_2 встановлювались страховою компанією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», якою застрахована відповідальність автомобіля ОСОБА_1 і, котрий не заперечував встановлений розмір шкоди , спричинений автомобілем під його керуванням, та не заявляв претензій до страхової компанії з даного приводу.

Також, вказує, що вина ОСОБА_1 є доведеною постановою Тернопільського міськрайонного суду від 17.12.2018 року у справі №607/25766/18, яка набрала законної сили, а отже вина ОСОБА_1 є фактом, що не підлягає доказуванню.

Вважає рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року та додаткове рішення від 18.10.2019 року законними та обгрунтованими, а доводи апеляційної скарги надуманими та не підтвердженими жодними належними доказами.

Під час розгляду справи апеляційним судом відповідач ОСОБА_1 та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги із мотивів, зазначених у скарзі.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги. Заявили про необґрунтовано завищені відповідачем розміри судових витрат та просили їх зменшити із врахуванням всіх обставин справи, посилаються що не мали можливості подати таку заяву у суді першої інстанції, який не повідомив їх про розгляд питання про стягнення судових витрат.

Апеляційний суд переглядає рішення суду в частині щодо стягнення із відповідача на користь позивача ОСОБА_2 моральної шкоди та судових витрат, та додаткове рішення суду від 18 жовтня 2019 року, а в решті - рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року не оскаржується і підстав до його перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, колегія суддів не вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 і п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме:

- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала;

- особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини;

- шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом;

- шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 грудня 2018 року приблизно о 17 год. 40 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль 09 км.+ 400 м. відбулось зіткнення автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом платформою Glowacz РС350 д.н.з. НОМЕР_4 під керуваннням ОСОБА_4 та ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 Зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху автомобіля ВАЗ 2106. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив наїзд на нерухомий транспортний засіб «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 , який після ДТП знаходився на його смузі руху. Дані обставини встановлені матеріалами адміністративних справ №607/25766/18, № 599/2541/18.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 17.12.2019 р. у справі №607/25766/18 ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КупАП у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Із постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не був уважний, не вжив заходів, щоб зменшити швидкість до зупинки транспортного засобу або безпечного проїзду перешкоди та вчинив наїзд на нерухомий транспортний засіб «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини наїзду автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на автомобіль «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок якого був пошкоджений спірний автомобіль, доказуванню не підлягає.

Розмір шкоди, завданий відповідачем спірному автомобілю ОСОБА_2 - 46204,83 грн було відшкодовано страховою компанією ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», якою застрахована відповідальність автомобіля ОСОБА_1 (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2787717 (а.с.11), неоплачена франшиза згідно з полісом становила 2000 грн, що вбачається із листа ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 10.01.2019 року (а.с.12) та не заперечується сторонами.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції франшиза у розмірі 2000 грн була відшкодована позивачу за відповідача його дочкою ОСОБА_6 . У зв`язку з чим ОСОБА_2 відмовився від позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди франшизи 2000 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем порушено права позивача та наявні правові підстави для стягнення на його корись моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Однак, із таким висновком повністю погодитися колегія суддів не може.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечнь, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи завдану моральну шкоду позивач ОСОБА_2 вказував, що у нього порушився нормальний стан життя, оскільки він за допомогою автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 здійснював всю необхідну роботу для дому. А також вільно пересувався у необхідні місця. Після ДТП його автомобіль отримав значні механічні пошкодження та п`ять місяців перебуває на ремонті. Внаслідок чого його позбавлено можливості користуватись автомобілем, що має наслідком постійні стреси і призводить до моральних страждань.

При частковому задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди судом не в повній мірі було враховано обставини справи, а саме, що внаслідок зіткнення спірного автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом платформою Glowacz РС350 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 та ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 , спірний автомобіль отримав ушкодження, що встановлено постановою Зборівського районного суду Тернопільської області у справі про адміністративні правопорушення №599/2541/18 (первинне ДТП); істотність ушкоджень автомобіля внаслідок первинного ДТП не заперечувались позивачем ОСОБА_2 , котрий вказав, що отримав відшкодування від водія ОСОБА_4 . Від наїзду автомобіля під керуванням відповідача спірному автомобілю спричинена шкода у розмірі 46204,83 грн., котра визначена страховою компанією та розміру котрої відповідач не заперечив та у добровільному порядку сплатив франшизу 2000 грн. Разом із тим, позивачем не було доведено, що виключно і саме із-за пошкоджень, завданих відповідачем, його автомобіль п`ять місяців перебуває на ремонті, внаслідок чого його позбавлено можливості користуватись ним.

А тому із врахуванням вищезазначених обставин справи, розміру майнової шкоди, завданої відповідачем 46204,83 грн, визнання ним та відшкодування під час розгляду справи майнової шкоди - франшизи 2000 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення слід змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, спричиненої власнику внаслідок моральних страждань щодо ушкодження майна, на користь ОСОБА_2 із відповідача з 10000 грн. до 4000 грн, та пропорційно судового збору із 768,40 грн до 63,44 грн (4000х100%:50000=8%; 793х8%:100=63,44).

Що стосується оскарження додаткового рішення Зборівського районного суду від 18.10.2019 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони. Поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

Вирішуючи у додатковому рішенні від 18.10.2019 року питання про стягнення судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, суд виходив із тих обставин, що у заяві відповідача відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги суд, а тому у стягненні відмовив.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду, який суперечить вимогам процесуального права, у зв`язку із чим додаткове рішення підлягає до скасування.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про стягнення із позивачів на користь відповідача судових витрат під час розгляду справи у суді першої інстанції а саме: із позивачів ОСОБА_2 - 8151,10 грн, ОСОБА_3 - 5451,34 грн (а.с.162-163), суд апеляційної інстанції на підставі вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України, дослідив письмові докази, надані на підтвердження понесення витрат (копію угоди, ордеру, акту, квитанції а.с.164-190), вважає їх такими, що підлягають зменшенню.

Із урахуванням підставно заявлених у суді апеляційної інстанції клопотань представника позивачів про зменшення розміру судових витрат у зв`язку із їх неспівмірністю у цій справі (у суді першої інстанції позивачі були позбавлені такої можливості , а також беручи до уваги складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значенням справи для сторони, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути із позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2500 грн судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції; а із позивача ОСОБА_2 - 2000 грн судових витрат, з урахуванням часткового зарахування судових витрат, понесених ним в апеляційному суді (а.с.237-239).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08.11.2019 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн. до ухвалення судового рішення у справі, а тому, пропорційно до задоволених вимог слід стягнути на користь держави: із відповідача - 92, 21 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги, а із позивача ОСОБА_2 - 945, 13 грн. (1152,60х 82%:100 = 945, 13; 1152,60 х8%:100=92,21)

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) із 10000 грн. до 4000 грн. та судового збору із 768,40 грн до 63,44 грн.

У решті рішення суду залишити без змін, відновивши дію рішення у цій частині.

Додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року скасувати.

Стягнути із ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 2500 грн судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 2000 грн. судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави 92, 21 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_8 ) на користь держави 945, 13 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.