Справа № 639/7514/17
провадження 2/639/130/19
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
Учасники справи:
представник позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що дитина знаходиться повністю на її утриманні з моменту народження. Відповідач ОСОБА_3 не приймає жодної участі у вихованні та забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров'я, успіхами сина. У дитини ОСОБА_4 з народження проблеми із здоров'ям, він періодично знаходиться на лікуванні в обласній дитячій комунальній лікарні № 1 з діагнозом «Аномалія МВС, двосторонній уретро-гідронефроз, СПО уретерокутанеостомія зліва закрита. Нейрогенний гіпорефректорний мочовий пузир. Мегацист, хронічний пієлонефрит, ремісія». ОСОБА_2 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути аліменти у сумі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, додаткові витрати на дитину у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 28.12.2017 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав.
Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі.
При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що офіційний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не укладався. Від цивільного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).
Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає разом з матір'ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1
Позивач ОСОБА_2 є власником будинка АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 03.06.2009 року (а.с.46-51).
Як пояснила позивач, ОСОБА_3 не проживає з нею з серпня 2006 року, після народження дитини він декілька разів приходив, а тому дитина його не знає.
Згідно інформації адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2», ОСОБА_4 народився з вадами нирок та сечовивідної системи, знаходиться на обліку під наглядом фахівців з вересня 2009 року по теперішній час з діагнозом аномалія сечовивідних шляхів, двосторонній магауретер, хронічний обструктивн6ий пієлонефрит. Належний догляд за дитиною здійснює мати, батько станом здоров'я дитини не цікавився у працівників медичних закладів, з дитиною за медичною допомогою в поліклініку не звертався (а.с. 23).
Відповідно до інформації КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1», малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходився на стаціонарному лікуванні, піклувалася про дитину мати, ОСОБА_2 Батько дитини з лікарем з приводу медичного огляду не контактував (а.с.25,42-45).
Згідно довідки КЗ «Харківська спеціалізована школа № 93» ОСОБА_4 навчався в школі в період з 01.09.2012 року по квітень 2017 року. Питаннями навчання та виховання займалася мати учня. Батько дитини в школі не з'являвся (а.с.20).
Адміністрація Харківської гімназії № 6 надала довідку про те, що ОСОБА_4 навчається в гімназії з 12.04.2017 року, за час навчання батько учня, ОСОБА_3 до класного керівника і вчителів гімназії не звертався з питань навчання та виховання сина, на батьківські збори не приходив. Мати учня, ОСОБА_2 постійно відвідує батьківські збори, приводить та забирає дитину з гімназії (а.с.22) .
Згідно з інформацією адміністрації КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа «ХТЗ», де малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, займається в секції хокею з 2015 року, мати дитини, ОСОБА_2, приводить на тренування та забирає дитину, відвідує збори, спілкується з тренером та активно бере участь в спортивному житті сина, батька дитини ОСОБА_3 в спортивній школі не знають, він не проявляє інтересу до успіхів сина і не приймає участі в організаційних заходах для батьків (а.с.21).
Керівник школи англійської мови для школярів «Green Country», яку малолітній ОСОБА_4 відвідує з жовтня 2017 року, надав інформацію, що мати дитини, ОСОБА_2, спілкується з викладачем групи щодо успіхів сина, приводить дитину на заняття та чекає до завершення в холі школи щоразу. З батьком ОСОБА_6 адміністрація та викладачі школи не знайомі. Оплату за курс та підписання договору виконувала мати ОСОБА_6 (а.с.18).
Відповідно інформації начальника Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, ОСОБА_3 із заявами щодо перешкод в спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, не звертався (а.с.24).
Зі змісту висновку Департаменту служб у справах дітей від 29.01.2018 року № 71, вбачається, що Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39-41).
Свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є сусідами позивача ОСОБА_2, підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не проявляє батьківського піклування, не цікавиться його життям, матеріально не утримує. Бачили ОСОБА_3 декілька разів перед будинком, де мешкає ОСОБА_2 з сином, коли вдома нікого не було. Їм відомо, що дитина народилася вже, коли батьки не жили разом.
За вимогами частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками ( п.п.15 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За нормами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
З наданих суду доказів встановлено, що батько малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунувся від виховання та утримання сина, зовсім з ним не спілкується, не бачиться і не проявляє ніякого інтересу до життя, здоров'я, розвитку дитини, а тому позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 2 статті 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( стаття 182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 грн.
Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1200 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.12.2007 року до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати.
Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.
З матеріалів справи вбачається, що, у зв'язку з тим, що дитині встановлено діагноз: аномалія сечовивідних шляхів, двосторонній магауретер, хронічний обструктивн6ий пієлонефрит. Позивачем понесено додаткові витрати на лікування та діагностування дитини у розмірі 3 207, 48 грн. Половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн у справі про стягнення аліментів.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа- Управління служб у справах дітей Департаменту прац та соціальної політики Харківської міської ради - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі- 1200 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 1603 грн. 74 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.
Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач- ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4

3 особа- Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ( м.Харків, вул. Сумська, 78).

СУДДЯ Єрмоленко В.Б.