РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2-о/510/17/19

Справа № 510/1983/18

18.12.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарях: Міхайліченко В.О, Бєлосевич Є.П.

Присяжних: Мунтяну В.Д., Павленко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 /заінтересовані особі - ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації/ про визнання особи недієздатною, встановлення опіки, -

встановив:

Заявник звернулась до суду з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки / заінтересовані особі - ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації/, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 страждає психічним захворюванням, є інвалідом першої А групи з дитинства. Діагноз: важка розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна = F72.1.

Внаслідок захворювання ОСОБА_3 не здатний контролювати свою поведінку, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тобто він потребує встановлення над ним опіки та піклування.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , пенсіонер, проживає окремо від сина.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 проживають разом. Крім того, заявник оформлена як особа, яка доглядає за інвалідом та несе відповідальність за його життя та здоров`я. Фактично вона виконує обов`язки опікуна, а тому вважає за доцільним призначити її опікуном відповідно до вимог чинного законодавства.

Заявник у судове засідання з`явилася, вимоги заяви підтримала в повному обсязі просила призначити її опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що ОСОБА_3 , є інвалідом першої А групи з дитинства та в зв`язку з психологічним захворюванням не здатний контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду. Її донька на протязі значного періоду часу дуже хворіла, тому на протязі хвороби доньки та після її смерті вона постійно доглядала за онуком, піклувалась за ним, займалась його розвитком та лікуванням, на теперішній час вони проживають разом, ОСОБА_3 її полюбляє, самостійно він не може себе обслуговувати, повністю залежить від неї. ОСОБА_2 проживає окремо від сина, не цікавиться його здоров`ям та розвитком, не піклується про нього та не допомагає матеріально.

Представник зацікавленої особи - адвокат Златі Н.С. у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщалася належним чином, на попередніх судових засіданнях вона підтримала вимоги заяви в повному обсязі та пояснила, що ОСОБА_3 дійсно є інвалідом з дитинства, що підтверджується медичними довідками та висновком судово-психіатричних експертів № 209, ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_3 після смерті матері проживає разом з ОСОБА_1 , знаходиться на її піклуванні, фактично вона виконує функції та обов`язки опікуна. ОСОБА_5 прив`язаний до бабусі. Батько ОСОБА_3 за сином не доглядає, не цікавиться його здоров`ям, не оказує матеріальну допомогу, проживає окремо.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщався належним чином, на попередніх судових засіданнях він не заперечував проти визнання ОСОБА_3 недієздатним, але заперечував проти призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , пояснив, що саме він хоче бути опікуном сина, хоче піклуватися про свою дитину, що він проживає разом з ОСОБА_3 , повністю розуміє його, дає йому ликі. Зазначив, що бабуся ОСОБА_1 кричить на онука, лає його, погано годує. А він буде добре доглядати за своїм сином.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Оскільки судовий розгляд справи було неодноразово перенесено на іншу дату з причини неявки Тяка В.А., який був належним чином повідомлений, суд, для недопущення порушення законних прав заявника, вважає за можливим розглянути справу без ОСОБА_2 .

Представник Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації до судового засідання з`явився, вимоги заяви щодо визнання ОСОБА_3 недієздатним визнав в повному обсязі, зазначив, що вважає за доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 1 ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Враховуючи стан здоров`я ОСОБА_3 , його виклик у судове засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши думку сторін та їх представників, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, заявник є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

ОСОБА_3 страждає психічним захворюванням, є інвалідом першої А групи з дитинства. Діагноз: важка розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна = F72.1.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААА №306018 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства, група інвалідності: перша А, інвалідність встановлена безстроково.

Внаслідок захворювання ОСОБА_3 не здатний контролювати свою поведінку, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тобто він потребує встановлення над ним опіки та піклування.

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 1/266, хворий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження обслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хворий ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно із виписки з амбулаторної картки № 8, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід з дитинства, діагноз: тяжка розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна, дізартрія. Стійка соціальна і трудова дезадаптація.

Відповідно до Епікризу № 999 від 27 квітня 2017 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічний стан: контакту доступний. На питання побутового характеру відповідає по суті. Діалог простий. Звернену мову розуміє обмежено. Виконує прості інструкції. Увага нестійка, відволікаєма. Пам`ять низька. Мислення наочно-образне. Недоступні функції класифікації, порівняння, виключення, узагальнення. Запас знань вкрай низький. Букви, цифри не знає, рахунок прямий механічний до 10, рахунковими операціями не володіє. Навики самообслуговування сформовані частково, необхідний постійний нагляд та піклування. У побуті безпорадний. Трудовими навичками не володіє. Діагноз: важка розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна F =72.1.

Судом була досліджена медична картка амбулаторного хворого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , з якої вбачається: інвалідність першої А групи встановлена безстроково, потребує нагляду та постійного піклування, тяжка розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна, дізартрія, стійка соціальна і трудова дезадаптація, F =72.1.

04 березня 2019 року ухвалою Ренійського районного суду Одеської області будо призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1.Чи є можливим проведення судово-психіатричної експертизи на підставі наданих документів, без особистої участі ОСОБА_3 ?

2.Чи хворіє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічну хворобу?

3.Чи розуміє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у силу стану свого психічного здоров`я значення своїх дій та чи може керувати ними?

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 209: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний стійкій психічний розлад у вигляди «Важкої розумової відсталості внаслідок хромосомних порушень - хвороби Дауна » (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 72.04» за МКХ-10), внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Стаття 39 ЦК України встановлює, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона, внаслідок хронічного, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому може бути визнаний недієздатним.

Частиною 1. ст. 41 ЦК України встановлено, що правовим наслідком визнання особи недієздатною є встановлення опіки.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкова справа №263/15, зареєстровано в реєстрі за № 199, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її сини ОСОБА_7 , 1993 року народження, та ОСОБА_3 , 1999 року народження, отримали спадщину у вигляді права власності на житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та магазин літ. «З» на земельній ділянці розміром 0,1626 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожному.

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , пенсіонер, проживає окремо від син.

Бабуся ОСОБА_3 (мати його матері) - ОСОБА_1 , пенсіонер, але вона займається підприємницькою діяльністю, постійно проживає разом з онуком за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник оформлена як особа, яка доглядає за інвалідом та несе відповідальність за його життя та здоров`я. Фактично вона на теперішній час виконує обов`язки опікуна.

29 травня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір № 6/1 про надання послуг з Ренійським районним центром соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями, щодо надання психологічних, медичних, соціально-педагогічних, правових, соціально-економічних та інформаційних послуг отримувачу - ОСОБА_3 .

Згідно з характеристиками наданими вказаним центром № 13 від 03 квітня 2017 року та № 56 від 06 серпня 2018 року - ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 в одному будинку, стежить за його здоров`ям, доглядає за ним в побуті, а також приводить та забирає його з Центру. ОСОБА_3 потребує постійної посиленої уваги, догляду та спостереження з боку педагогів та обслуговуючого персоналу.

В матеріалах справи також наявний висновок потреб особи, соціальна картка № 54 ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 задовольняє потреби онука, який потребує сторонньої допомоги, бабуся прислухається та виконує рекомендації фахівців із соціальної роботи.

З висновку оцінки потреб сім`ї особи слідує, що потреби особи з інвалідністю задовольняються в повному обсязі з боку опікуна - бабусі - ОСОБА_1 . У зв`язки з тим, що батько зловживає алкоголем, він не має можливості задовольнити потреби сина та піклуватися про нього. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - складні. На момент складання оцінки потреб сім`ї особи, батько особи мав ознаки алкогольного сп`яніння та вийшов і не повернувся, у зв`язку з чим не ознайомився з результатами оцінки.

Судом також була досліджена інформація надана Ренійським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у довідці № 308 від 11 липня 2019 року щодо обстеження умов проживання за адресою: в АДРЕСА_1 - стан житла у задовільному стані, у помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми, будинок пристосований до потреб особи з інвалідністю, умови для особи з інвалідністю створені на належному рівні, існують непорозуміння між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батько особи зловживає алкогольними напоями, сім`ю занесено до Банку даних сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах Ренійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до довідки № 27 від 12 липня 2019 року наданої Ренійським районним центром соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями - ОСОБА_3 відвідує дану установу з 2006 року. ОСОБА_1 купує йому одяг, готує їжу, лікує, гуляє з ним. Він дуже часто говорить про хвилювання щодо стану її здоров`я, і про любов до неї. Часто згадує покійну маму, сильно плаче і дзвонить бабусі. У цьому стані для нього важлива підтримка бабусі, тому що тільки вона може його заспокоїти.

Виходячи з вищенаведеного суд, приходить до висновку, що заявник на теперішній час дійсно фактично виконує функції опікуна, що існує тісний психологічний взаємозв`язок між онуком та бабусею, вона дійсно здатна піклуватися про онука та доглядати за ним.

Також, у судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 , зазначала, що 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до спеціалістів Ренійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за допомогою у пошуку свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю, група перша А. ОСОБА_1 пояснила, що онука забрав його батько та відвіз у невідомому напрямку. Через деякий час ОСОБА_2 повернув сина до адреси його проживання у будинку АДРЕСА_1 , та пояснив, що забрав дитину, оскільки посварився з ОСОБА_1 , тобто на зло бабусі. В ході соціального інспектування даної сім`ї працівниками центру, було з`ясовано, що мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батько, після смерті дружини, не подав документи на догляд за сином з інвалідністю, через що бабуся - ОСОБА_1 оформила догляд за ОСОБА_3 , який потребує постійного стороннього догляду. Під час проведення перевірки ОСОБА_2 був у алкогольному стані та відмовився підписувати висновок та медичні рекомендації. ОСОБА_1 дані документи підписала.

ОСОБА_9 пояснила, що рідний батько сином не цікавиться, а вихованням та доглядом за ОСОБА_3 займається ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 , зазначила, що вона є директором Ренійського районного центру соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями, ОСОБА_1 уклала договір з вказаним центром, щодо надання послуг ОСОБА_3 , бабуся доглядає за онуком, виховує його, водить до школи, організує дні народження онука, завжди присутня на святах та ранках. ОСОБА_1 може заспокоїти онука. Слідкує за його харчуванням, оскільки ОСОБА_3 часто буває на дієті. Крім бабусі у вихованні ОСОБА_3 приймає участь його рідний брат ОСОБА_11 . Що стосується батька, то ОСОБА_3 висловлюється про нього негативно, плаче. ОСОБА_2 доглядом за сином не цікавиться, зловживає алкогольними напоями та веде себе некоректно.

Крім того, у судовому засіданні було досліджено протокол опитування особи з її згоди, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показав, що він є рідним братом ОСОБА_3 . Їх мати померла, а батько проживає окремо від них. Брат є інвалідом, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, самостійно себе не може обслуговувати. У зв`язку з чим їх бабуся - ОСОБА_1 здійснює догляд за братом з часу, коли їх мати тяжко захворіла. Бабуся готує їжу, купує ліки, одяг та несе всі інші матеріальні витрати. Батько матеріально не забезпечує сина. Відповідальність за життя ОСОБА_3 несе бабуся. У зв`язку с тим, що ОСОБА_7 навчався за межами м. Рені, служив в лавах ВСУ, а зараз працює виїздами за межі району, він не має можливості доглядати за братом. А тому вважає за доцільним та таким, що відповідає інтересам ОСОБА_5 , встановити брату опіку, призначив опікуном ОСОБА_1 .

Суд був позбавлений можливості допитати ОСОБА_7 у судовому засіданні, оскільки останній постійно знаходиться за межами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Що стосується ствердження ОСОБА_2 стосовно того, що саме він повинен бути опікуном ОСОБА_3 , суд зазначає наступне:

Відповідно до досліджених матеріалів справи, показів заявника, свідків, ОСОБА_2 , він з сином не проживає, не знає як про нього піклуватися, які ліки давати, не займається його розвитком, не проводить з сином достатньо часу, не відвідує Ренійський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями, де навчається ОСОБА_3 , та зловживає алкогольними напоями.

На судових засіданнях ОСОБА_2 не зміг чітко повідомити суду про графік життя ОСОБА_3 , про режим його годування та приймання ліків, не зміг назвати ліки які необхідно давати його сину, не вказав на його захоплення, та не розповів про основні риси розвитку ОСОБА_3 . Крім того, на судові засідання які відбулися 16 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 19 листопада 2019 року, 18 грудня 2019 року ОСОБА_2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце, проведення судових засіданнь, про причину своєї відсутності суду не повідомив, ніяких письмових заяв та пояснень від ОСОБА_2 до суду не надходило. Вказане в свою чергу свідчить про неналежне виконування своїх батьківських обов`язків з богу ОСОБА_2 щодо свого сина, який має інвалідність та потребує постійної сторонньої допомоги. А тому суд критично ставиться до ствердження ОСОБА_2 стосовного того, що ОСОБА_1 не може бути призначена опікуном ОСОБА_3 , оскільки переважне право стати опікуном хворого має саме його батько.

Також, суд, критично ставиться до висловлювань ОСОБА_2 щодо його бажання та спроможності стати повноцінним опікуном для свого сина, а також до його негативного ставлення щодо виховування ОСОБА_3 бабусею та призначення саме її опікуном, оскільки дані ствердження ОСОБА_12 спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, проаналізував пояснення свідків та сторін по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно може виконувати усі функції опікуна ОСОБА_3 , а тому вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Згідно із ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 34, 18, 81, 89, 133, 258, 259, 263-265, 268, 293-300, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 /заінтересовані особі - ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації/ про визнання особи недієздатною, встановлення опіки - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - недієздатним.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючу по АДРЕСА_1 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, - два роки починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26 грудня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

О.О. Гончарова-Парфьонова В.Д. Мунтяну В.П. Павленко