ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7852/17
Провадження № 22-ц/4820/2115/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю державного виконавця Шматлай О.В.,

представниці боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог подання державного виконавця

У жовтні 2018 року головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Шматлай О.В. (далі державний виконавець) звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець зазначила, що нею здійснюється зведене виконавче провадження №56032081 з примусового виконання:

- виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/7852/17 від 22 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 350 055 грн 67 коп. боргу за договором позики (виконавче провадження №54929668);

- виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/7852/17 від 22 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 820 грн 56 коп. судового збору (виконавче провадження №54929508);

- судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/19172/16-ц від 14 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» 30 185 грн 20 коп. заборгованості за спожитий природний газ і судового збору (виконавче провадження №54631146);

- виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. від 8 грудня 2017 року №23-623 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 203 197 грн 20 коп. заборгованості за кредитним договором і витрат на вчинення виконавчого напису (виконавче провадження №55976185);

- виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №822/2464/17 від 5 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 3 590 грн 77 коп. податкового боргу (виконавче провадження №55491162);

- вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №Ф-115-23-У від 10 травня 2017 року про сплату ОСОБА_3 30 946 грн 11 коп. боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування (виконавче провадження №54691399);

- вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №Ф-115-23-У від 5 липня 2017 року про сплату ОСОБА_3 4 363 грн 66 коп. боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування (виконавче провадження №56680469);

- вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №Ф-115-23-У від 8 серпня 2017 року про сплату ОСОБА_3 3 520 грн 11 коп. боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування (виконавче провадження №55042937).

ОСОБА_3 ухиляється від виконання названих рішень, зокрема він не сплачує присуджені кошти, не з`являється на виклики державного виконавця, відсутній за місцем проживання, приховує своє майно і доходи.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року подання державного виконавця задоволено.

Встановлено ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань зі сплати боргу за зведеним виконавчим провадженням №56032081 на загальну суму 629 679 грн 01 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішень, а тому до нього слід застосувати такий захід забезпечення виконання як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання зобов`язань, які є предметом виконання у зведеному виконавчому провадженні, а суд не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про те, що мають місце підстави для обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Державний виконавець подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

Стягувачі не висловили своєї думки щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

14 жовтня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» 29 496 грн 20 коп. заборгованості за спожитий природний газ та 689 грн судового збору.

На підставі цього судового наказу державний виконавець постановою від 5 вересня 2017 року відкрила виконавче провадження №54631146.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 296 000 грн боргу, 44 610 грн 06 коп. інфляційних нарахувань, 9 445 грн 61 коп., а всього 350 055 грн 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 820 грн судового збору.

На підставі виконавчих листів №686/7852/17 від 22 вересня 2017 року, виданих судом першої інстанції за цим рішенням, державний виконавець постановами від 18 жовтня 2017 року відкрила виконавчі провадження №54929668 (щодо основної суми боргу) та №54929508 (щодо судових витрат).

Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області надіслало ОСОБА_3 вимогу №Ф-115-23-У від 10 травня 2017 року про сплату 61 628 грн 10 коп. боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі цієї вимоги, в частині сплати 30 946 грн 11 коп. боргу (недоїмки), державний виконавець постановою від 12 вересня 2017 року відкрила виконавче провадження №54691399.

Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області надіслало ОСОБА_3 вимогу №Ф-115-23-У від 5 липня 2017 року про сплату 59 516 грн 10 коп. боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі цієї вимоги, в частині сплати 4 363 грн 66 коп. боргу (недоїмки), державний виконавець постановою від 2 липня 2018 року відкрила виконавче провадження №56680469.

Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області надіслало ОСОБА_3 вимогу №Ф-115-23-У від 8 серпня 2017 року про сплату 3 520 грн боргу (недоїмки) з єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі цієї вимоги державний виконавець постановою від 1 листопада 2017 року відкрила виконавче провадження №55042937.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2017 року стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 в дохід Державного бюджету України 3 590 грн 77 коп. в рахунок погашення податкового боргу.

На підставі виконавчого листа №822/2464/17 від 5 грудня 2017 року, виданого судом першої інстанції за цим рішенням, державний виконавець постановою від 9 січня 2018 року відкрила виконавче провадження №55491162.

8 грудня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис №23-623 про стягнення з ОСОБА_3 на корить Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 201 397 грн 04 коп. заборгованості за кредитним договором і 1 800 грн витрат на вчинення виконавчого напису.

На підставі цього виконавчого напису державний виконавець постановою від 13 березня 2018 року відкрила виконавче провадження №55976185.

Постановою державного виконавця від 21 березня 2018 року вказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження №54929668.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі Закон №3857-ХІІ) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону №3857-ХІІ передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), визначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_3 не сплачує добровільно кошти за вищевказаними рішеннями, не з`являється на виклики державного виконавця, не подав державному виконавцю декларацію про свої доходи та майно.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 липня 2018 року ОСОБА_3 піддано примусовому приводу до органів державної виконавчої служби.

Щерба В.А. не повідомив державного виконавця про місцезнаходження зареєстрованих на його ім`я транспортних засобів: Mercedes-Benz, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ПР, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ВАЗ 21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; ПС02 Аліса, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , - внаслідок чого постановами державного виконавця від 23 березня та 23 квітня 2018 року оголошено їх розшук.

На теперішній час рішення про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів залишаються невиконаними.

Докази у справі достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішеннями.

Давши належну оцінку цим доказам, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що подання державного виконавця є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_3 на недоведеність факту його ухилення від виконання рішень та відсутність підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України не відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Примусове звернення стягнення на автомобіль Mercedes-Benz, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не спростовує факт ухилення ОСОБА_3 від виконання рішень.

Щодо застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерело права

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну (частина друга). На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб (частина третя).

ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо заборони виїзду особи з власної країни через несплату боргу за рішенням суду.

Так, у рішенні від 26 листопада 2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria», заява №34383/03, п. 44) ЄСПЛ сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Критерій законності означає, що обмеження свободи пересування повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (п. 46).

Обмеження свободи пересування є виправданим, якщо воно переслідує легітимну (законну) мету, зокрема захист прав інших осіб кредиторів (п. 47).

Принцип «пропорційності» обмеження свободи пересування передбачає, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. Проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі за змістом висновки ЄСПЛ зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», рішення від 2 липня 2009 року, заява № 50/02) та у справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia», рішення від 11 липня 2013 року, заява №28975/05).

У справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, з огляду на встановлені судом обставини, характер правовідносин і застосовані правові норми, не вбачається невідповідності обмеження свободи пересування ОСОБА_3 критеріям такого обмеження, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Так, Законом №3857-ХІІ встановлено, що громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, зокрема, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Отже, Законом, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, врегульовано питання щодо обмеження свободи пересування громадян.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що протягом трьох років ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання судових рішень, ігнорує вимоги державного виконавця, не сплатив жодної суми на погашення заборгованості, приховує свої доходи та майно.

Неправомірні дії ОСОБА_3 ставлять під сумнів одну з основних засад судочинства обов`язковість судового рішення та призводять до грубого порушення прав стягувачів, а тому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон сприятиме погашенню заборгованості та захисту прав інших осіб.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27