ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м.Суми

Справа №591/4552/17

Номер провадження 22-ц/816/3172/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено 25 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним договір факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року, в частині відступлення права вимоги по зобов`язаннях що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 08 вересня 2008 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у сумі 40 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 367 027 грн 77 коп. Дане рішення звернуто до примусового виконання.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, за яким відступлено право вимоги в тому числі і за кредитним договором ОСОБА_2 . Про існування договору позивач довідався лише під час розгляду справи №591/6546/16-а за його позовом до Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вважає договір факторингу недійсним із наступних підстав: відступлення права вимоги під час виконання судового рішення суперечить чинному законодавству; спірний договір укладений із стороною у якої відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки ТОВ «Кредекс Фінанс» не має ліцензії на здійснення валютних операцій; укладення оспорюваного договору призвело до подвійного стягнення боргу як первісним так і наступним кредитором; укладання фінансовою установою договору факторингу, яким передбачено набуття фактором права вимоги до боржника - фізичної особи є порушенням розпорядження Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03 квітня 2009 року. Посилається також на нікчемність договору, з підстав передбачених ст. 228 ЦК України, так як ним порушено правовий режим обмежених в обігу об`єктів цивільного права.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено позивачу строк звернення до суду.

Визнано недійним договір факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року, в частині відступлення права вимоги по зобов`язаннях, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 08 вересня 2008 року.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені в зв`язку з розглядом справи в розмірі 10 000 грн.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року апеляційні скарги ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволені, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2018 року в даній справі скасовано, ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним.

ОСОБА_1 з постановою апеляційного суду не погодився, подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задоволена частково, постанова Апеляційного суд Сумської області від 11 вересня 2018 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В своїх доводах вказує на те, що факт передачі права вимоги за кредитними договорами підтверджується актом приймання-передачі від 14 травня 2012 року, який мається в матеріалах справи. Вказує також, що судом безпідставно не взято до уваги заяви про застосування строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що судом ухвалено рішення на підставі документів, які ним визнані неналежними доказами. Суд визнав недійсним договір, при цьому зробивши висновок про відсутність існування правовідносин щодо відступлення прав. Вважає, що при розгляді питання щодо правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні судом апеляційної інстанції була надана правова оцінка оспорюваному договору факторингу. Вказує, що норми чинного законодавства не містять обмежень щодо передачі прав кредитора у зобов`язанні за договором факторингу категорією боржників, розпорядженням Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03 квітня 2009 року поняття «факторинг» не обмежується, а уточнюється вчиненням операцій з фінансовими активами, які визначені в пункті 1 даного розпорядження. Посилається також на те, що рішенням суду не встановлені які саме права позивача порушуються оспорюваним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Укрсиббанк» Юрченко С.О., представника ТОВ «Вердикт Капітал» Рибалки О.К., які підтримали доводи апеляційних скарг, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Рижова С.Є., які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження відступлення права вимоги по зобов`язанням, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 08 вересня 2008 року. Укладання договору факторингу, яким передбачено набуття права вимоги до боржника - фізичної особи є порушенням розпорядженням Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03 квітня 2009 року. Права та інтереси ОСОБА_1 безпосередньо порушуються договором. Окрім того, поновлюючи позивачу строк звернення до суду з позовом, суд виходив з того, що про укладення оспорюваного договору він дізнався лише під час розгляду Зарічним районним судом м. Суми справи №591/6546/16-а та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживного кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у сумі 40 000 доларів США для придбання автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 4.0 2008. За договором поруки від 08 вересня 2008 року ОСОБА_1 поручився перед ПАТ «УкрСиббанк» за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 14 грудня 2010 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 367 027 грн 77 коп. (а.с. 9-11 том 1).

09 лютого 2011 року державним виконавцем Зарічного ВДВС Сумського міського нотаріального округу відкрито виконавче провадження за №24385439 за виконавчим листом №2-534, виданим 21 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 367 027 грн 77 коп. (а.с. 12 том 1).

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 08 вересня 2008 року, укладеним із ОСОБА_2 , за яким сумарний розмір заборгованості станом на 14 травня 2012 року становив 478 813 грн 45 коп. (а.с. 52-69, 71-78 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 лютого 2013 року, змінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчих листів №2-534/2010 року, виданих Ковпаківським районним судом м. Суми від 21 січня 2011 року на ТОВ «Кредекс Фінанс» (а. с. 117-119 том 1).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - це будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом, свого порушеного права, не лише як споживач банківських послуг, а як і боржник за виконавчим документом, виданим на виконання рішення суду, оскільки заміна кредитора з фінансової установи - банку (ПАТ «УкрСиббанк») на іншу юридичну особу - ТОВ «Кредекс Фінанс», а також перехід до останнього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 08 вересня 2008 року свідчить, що позивач є зацікавленою особою та має право на оспорення цього правочину.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Тобто за суб`єктним складом договір факторингу має три сторони: клієнта, фактора та боржника. При цьому боржником виступає набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Проте боржники за кредитним договором від 08 вересня 2008 року не є сторонами договору факторингу, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредикс Фінанс» своє право грошової вимоги.

Зазначене свідчить про порушення права ОСОБА_1 , не лише як споживача банківських послуг, а і як боржника за виконавчим документом, виданим на виконання рішення суду, оскільки заміна кредитора з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кредикс Фінанс», а також перехід до останнього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 08 вересня 2008 року відбулась з порушенням права боржників бути залученими до укладання договору факторингу. За таких обставин апеляційний суд вважає, що наявні достатні підстави для визнання недійсним договору факторингу від 20 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кредикс Фінанс», як такого, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Крім того, у частині третій статті 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Встановлено, що ТОВ «Кредекс Фінанс» зареєстроване, як фінансова установа 04 лютого 2010 року, до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства належить факторинг (а.с. 69 -70 том 1).

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

На момент укладення Договору факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року пункт 1 Розпорядження №231 від 03 квітня 2009 року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» був чинним і підлягав застосуванню фінансовими установами під час здійснення факторингових операцій.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що боржником у договорі факторингу міг бути суб`єкт господарювання - фізична або юридична особа, зареєстровані в установленому порядку. У зв`язку з цим, укладання фінансовою установою (фактором) договору факторингу, яким передбачено набуття фактором права вимоги до боржника фізичної особи є порушенням зазначеного вище розпорядження.

Кошти в доларах США за Кредитним договором було надано позичальнику ОСОБА_2 , який є фізичною особою, з метою задоволення власних споживчих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачами норм Розпорядження №231 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.404.2009 року під час укладення Договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року.

Посилання АТ «УкрСиббанк» у апеляційній скарзі на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції відхиляється апеляційним судом, оскільки позивачем було заявлено обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке належним чином розглянуте судом.

Зокрема судом встановлено, що примірник Договору факторингу №05/12 позивач не отримував. Про набуття ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитним договором №0 та дії останнього щодо переуступки права вимоги ТОВ «Кей-Колект» йому стало відомо у ході розгляду Зарічним районним судом м. Суми справи №591/6546/16-а та ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Відтак місцевий суд обґрунтовано визнав поважними причини пропуску строку позовної давності позивачем.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційних скаргах доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів встановивши, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг ТОВ «Вердикт Капітал» - правонаступника ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «УкрСиббанк» не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик