Ухвала

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 331/6352/16-ц

провадження № 61-16402ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного суду

від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі міста Запоріжжя про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Олександрівському районі міста Запоріжжя (далі - УПФУ в Олександрівському районі міста Запоріжжя) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя

від 16 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя

від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя

від 16 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з УПФУ в Олександрівському районі міста Запоріжжя на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 12 серпня 2011 року по 16 вересня 2016 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2011 року, у загальному розмірі 62 776,08 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

29 серпня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки в судовому засіданні Запорізького апеляційного суду 21 березня 2019 року представник відповідача не був присутній, копію постанови Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року останній отримав лише 16 серпня 2019 року.

Крім того, скаржник вказував, що 30 липня 2019 року звертався із заявою до Запорізького апеляційного суду про отримання копії оскаржуваного судового рішення, на яку отримав відповідь із рекомендацією звернутися із вказаною вимогою до суду першої інстанції, оскільки справу повернуто до місцевого суду. Враховуючи вказане, скаржник 06 серпня 2019 року звернувся із відповідною заявою до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя та отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду

16 серпня 2019 року. На підтвердження вказаних обставин до касаційної скарги ГУ ПФУ в Запорізькій області надало копії вказаних заяв.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року підстави поновлення строку на касаційне оскарження, що наведені ГУ ПФУ в Запорізькій області визнані неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, для усунення вказаних недоліків.

Запропоновано скаржнику надати відповідні докази, що підтверджують поважні причини, що унеможливлювали звернення скаржника до суду апеляційної інстанції із заявою про отримання копії постанови апеляційного суду до 30 липня 2019 року, тобто протягом чотирьох місяців з моменту її прийняття, або докази того, що скаржнику не було направлено апеляційним судом копії оскаржуваного судового рішення у визначеному законом поряду (тобто після прийняття судового рішення).

Указаною ухвалою повідомлено заявника про наслідки невиконання вимог суду.

12 листопада 2019 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду від 27 вересня 2019 року надійшла заява ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій вказані ті ж самі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які вже були оцінені судом та визнані неповажними.

З наведеного слідує, що наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема, з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом Українистроку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника не порушені, оскільки інших підстав пропуску строку, аніж ті, які касаційним судом вже визнані неповажними, заявник не вказав.

З аналізу змісту норми частини третьої статті 394 ЦПК Україниу поєднанні з положеннями статті 390 ЦПК України вбачається, що у цих нормах законодавцем встановлено правила судової процедури щодо поновлення процесуального строку за наявності поважних причин його пропуску та процесуальну заборону й обмеження щодо такого поновлення незалежно від поважності причин у випадку подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Виключних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, визначених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, заявник не наводить та жодним доказом такі підстави не підтверджує.

Доводи про реорганізацію шляхом приєднання до окремих органів ПФУ,

а в подальшому про припинення Центрального об`єднаного управління ПФУ міста Запоріжжя, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Запорізькій області, не заслуговують на увагу, оскільки Центральне об`єднане управління ПФУ міста Запоріжжя не реалізувало своє право на касаційне оскарження судових рішень протягом 4 місяців без поважних причин.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить особливих та непереборних обставин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення зі спливом більш як восьми років з моменту набрання ним законної сили.

Отже, наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що наведені ГУ ПФУ в Запорізькій області у клопотанні підстави про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 рокує неповажними,

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 127, 260, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України

в Олександрівському районі міста Запоріжжя про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська