УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 403/108/19

провадження № 61-22490ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію викладену у мережі «Інтернет» на «Youtube - каналі» «ІНФОРМАЦІЯ_2»,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, викладену у мережі «Інтернет» на «Youtube - каналі» ІНФОРМАЦІЯ_2» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в коментарях до відео «ІНФОРМАЦІЯ_3», ОСОБА_2 .

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 11 тис. грн.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що повний текст коментарів та дописів автора під іменем «ОСОБА_2» до відео «ІНФОРМАЦІЯ_3», є вираженням суб`єктивної думки і поглядів цього автора. Оціночні судження, думки та переконання не є предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки й поглядів автора, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і не можуть бути спростовані. Оспорювані у позовних вимогах судження у коментарях та дописах, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Інформація, яка поширена у коментарях та дописах, є оціночними судженнями з огляду на застосовані автором мовно-стилістичні засоби, а отже, така інформація не підлягає спростуванню в судовому порядку, оскільки не містить фактичних даних, а є лише критикою, оцінкою дій, припущеннями, особистою думкою автора.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або зменшенні його розміру відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року залишено без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 7 тис. грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходив з принципу співмірності, обсягу виконаних адвокатом робіт.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року слід відмовити з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо залишення апеляційної скарги без руху, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року слід відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали в частині оскарження рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 3 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2019 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію викладену у мережі «Інтернет» на «Youtube - каналі» «ІНФОРМАЦІЯ_2» відмовити.

Суддя В. С. Жданова