Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 344/5255/17

провадження № 61-42244св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Оріана»,

третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті

Івано-Франківську,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Оріана» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня

2018 року у складі судді Пастернак І. А. та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Пнівчук О. В., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Оріана» (далі - ВАТ «Оріана»), третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську

(далі - УПФУ в місті Івано-Франківську), про зобов`язання здійснити нарахування заробітної плати та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди, стягнення заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 13 березня

2017 року отримав відповідь Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до якого у період з 01 лютого 2008 року

до 31 серпня 2016 року йому не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата з ВАТ «Оріана» та не нараховувались обов`язкові платежі у пенсійний та інші фонди.

Вказував, що згідно з наказом Фонду державного майна України

від 26 листопада 2004 року його призначено на посаду голови правління ВАТ «Оріана» та укладено контракт від 23 листопада 2004 року, відповідно до якого йому призначено посадовий оклад в розмірі 2 945,79 грн.

Додатковими угодами від 28 жовтня 2005 року та від 24 листопада

2006 року строк дії вказаного контракту продовжено відповідно

до 23 листопада 2006 року та до 23 листопада 2007 року.

Згідно з наказами Фонду державного майна України від 21 вересня

2007 року та від 20 лютого 2008 року його призначено виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «Оріана», а 09 жовтня 2007 року

та 26 лютого 2008 року укладено трудові договори, відповідно до яких йому призначено посадовий оклад у розмірі 2 945,79 грн.

Наказом Фонду державного майна України від 23 березня 2008 року позивача відсторонено від виконання обов`язків голови правління

ВАТ «Оріана», а 25 березня 2008 року призначено на посаду першого заступника голови правління ВАТ «Оріана» та встановлено проводити оплату праці наказом від 28 квітня 2008 року в повному розмірі згідно зі штатним розкладом та рішенням наглядової ради ВАТ «Оріана». Позивача 10 квітня 2009 року призначено на посаду радника голови правління

ВАТ «Оріана» та встановлено оплату праці у розмірі 4 418,69 грн.

ОСОБА_1 26 вересня 2016 року призначена пенсія за віком.

Однак, за вказаний вище період перебування у трудових відносинах

з ВАТ «Оріана» позивачу не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата, та при звільненні не було проведено остаточного розрахунку, чим порушено його трудові права та право на отримання пенсії за весь трудовий стаж.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: зобов`язати

ВАТ «Оріана» здійснити нарахування заробітної плати та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди за період з 01 лютого

2008 року до 25 вересня 2016 року в розмірі 529 550,64 грн з врахуванням суми індексації заробітної плати; зобов`язати відповідача виплатити заробітну плату за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року

в розмірі 431 591,74 грн з врахуванням суми індексації заробітної плати; зобов`язати відповідача сплатити обов`язкові страхові внески та подати звітність про нараховану заробітну плату помісячно з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року до Управління Пенсійного фонду України та відповідні соціальні фонди згідно з довідкою-розрахунком Товариства

з обмеженою відповідальністю «Юрек-Аудит» (далі - ТОВ «Юрек-Аудит»)

у розмірі 97 958,89 грн, зокрема, до Фонду соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності - 1 561,76 грн, до Фонду соціального страхування на випадок безробіття - 891,08 грн, до Калуського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України як за фізичну особу за місцем юридичної реєстрації та підзвітності відповідача - 3 123,53 грн, податок на доходи фізичних осіб - 78 703,57 грн, єдиний соціальний

внесок - 11 281,83 грн, військовий збір - 2 397,12 грн; стягнути з відповідача 2 000 грн витрат за надання юридичної допомоги та 1 200 грн за надання аудиторських послуг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 431 591,74 грн заробітної плати за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року, 75 429,82 грн індексації заробітної плати та 2 000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з присудженої суми заробітної плати за період з 01 лютого

2008 року до 25 вересня 2016 року в розмірі 431 591,74 грн всі обов`язкові платежі та внески.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до відповіді Управління пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську

від 13 березня 2017 року звіт про індивідуальні відомості про застраховану особу за 2008-2009 роки подано достовірно, звіти за 2010-2016 року не подано, оскільки заробітна плата не нараховувалась.

Згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Юрек-Аудит» від 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 підлягає виплата заробітної плати з врахуванням суми індексації заробітної плати за період з 01 лютого 2008 року

до 25 вересня 2016 року, а саме: нарахована сума індексації складає - 75 429,82 грн, сума заробітної плати з врахуванням суми індексації заробітної плати складає - 529 550,64 грн, сума заробітної плати, що підлягає виплаті - 431 591,74 грн.

Також позивач має право на стягнення 2 000 грн витрат на правову допомогу, які підтверджені квитанцією.

Решта позовних вимог не доведена належними та допустимими доказами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що 13 квітня 2017 року ТОВ «Юрек-Аудит» проведено розрахунок суми заробітної плати з врахуванням суми індексації заробітної плати за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року ОСОБА_1 та розрахунок суми заробітної плати, що підлягає виплаті (за вирахуванням податків та зборів) за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року. За період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року на підставі наданих первинних документів та у відповідності до законодавчо-нормативної бази: нарахована сума індексації складає 75 429,82 грн, сума заробітної плати

з врахуванням суми індексації заробітної плати - 529 550,64 грн, сума заробітної плати, що підлягає виплаті - 431 591,74 грн.

Оскільки представником відповідача не подано жодних доказів на спростування вищезазначених розрахунків, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заробітну плату за період з 01 лютого 2008 року

до 25 вересня 2016 року в розмірі 431 591,74 грн з врахуванням суми індексації заробітної плати підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача сплатити обов`язкові страхові внески та подати звітність про нараховану заробітну плату за кожен місяць з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року до Управління Пенсійного фонду Українита відповідні соціальні фонди згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Юрек-Аудит» у розмірі 97 958,89 грн, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у її задоволенні, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування вказаної позовної вимоги.

Відповідно до вимог ЦПК України судом стягнуто з відповідача на користь позивача 2 000 грн витрат за надання правової допомоги та обґрунтовано відмовлено у стягненні 1 200 грн витрат за оплату аудиторських послуг.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду,

ВАТ «Оріана», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування сторін у трудових відносинах у спірний період, а судові рішення ґрунтуються на підставі довідки ТОВ «Юрек-Аудит», яка не є належним доказом перебування позивача у трудових відносинах з ВАТ «Оріана».

Судами не встановлено факту виконання позивачем трудових обов`язків і період (наявність заяви про призначення на посаду радника голови, наявність посадової інструкції та ознайомлення з нею позивача, існування записів в журналі про передачу трудової книжки, обставини щодо ознайомлення позивача з будь-якими правилами на підприємстві тощо), при цьому у матеріалах справи відсутня трудова книжка ОСОБА_1 .

Судами не досліджено обставин виконання трудової функції позивачем за період заявлений у позовній заяві (наявність письмових доказів, які могли бути складені позивачем під час господарської діяльності відповідача, з урахуванням займаної посади) тощо.

Крім того, розгляд справи в суді першої інстанції проведено за відсутності відповідача. Місцевий суд не виконав належним чином своїх обов`язків щодо належного повідомлення учасників процесу про розгляд справи та ухвалив заочне рішення з порушенням норм процесуального права, зокрема частини четвертої статті 223 ЦПК України.

Відповідно до особової картки ОСОБА_1 , наказу від 18 травня 2009 року позивача звільнено з посади виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «Оріана» з 09 квітня 2009 року на підставі пункту 7 частини першої статті 36 КЗпП України (набрання чинності обвинувального вироку). У зв`язку з цим, починаючи з квітня 2009 року, ОСОБА_1 не працював у ВАТ «Оріана», що підтверджується табелями обліку робочого часу, актом перевірки, складеним Калуським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України, та іншими поданими відповідачем доказами.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що суди розглянули справу за наявними у справі доказами, надавши їх належні оцінку.

Касаційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки суди ухвалили законні та справедливі судові рішення.

Інший учасник справи не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу.

22 листопада 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 23 листопада 2004 року між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 укладено контракт з керівником виконавчого органу ВАТ «Оріана», відповідно до якого за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику щомісяця нараховується заробітна плата за рахунок коштів ВАТ «Оріана». Цей контракт діє з 23 листопада 2004 року до 25 листопада 2005 року.

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 26 листопада

2004 року ОСОБА_1 призначено на посаду голови правління

ВАТ «Оріана».

Відповідно до додаткових угод від 28 жовтня 2005 року та від 24 листопада 2006 року строк дії контракту від 23 листопада 2004 року продовжено

до 23 листопада 2006 року та до 23 листопада 2007 року, відповідно.

Наказом Фонду державного майна України від 21 вересня 2007 року ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «Оріана».

Між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 09 жовтня 2007 року укладено трудовий договір, відповідно до якого останнього призначено виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «Оріана».

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 20 лютого 2008 року виконання обов`язків голови правління ВАТ «Оріана» покладено на ОСОБА_1 .

Між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 26 лютого 2008 року укладено трудовий договір, відповідно до якого останнього призначено виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «Оріана».

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 23 березня

2008 року ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків голови правління ВАТ «Оріана», підставою зазначено постанову Прокуратури міста Калуша Івано-Франківської області від 18 лютого

2008 року.

Наказом виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «Оріана» від 25 березня 2008 року ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника голови правління ВАТ «Оріана».

Відповідно до протоколу засідання наглядової ради ВАТ «Оріана»

від 24 березня 2008 року на вакантну посаду члена правління ВАТ «Оріана» призначено ОСОБА_1 .

Згідно з наказом виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «Оріана» від 28 квітня 2008 року встановлено оплату праці першому заступнику ОСОБА_1 проводити в повному обсязі згідно з штатним розкладом та рішенням наглядової ради.

Наказом виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «Оріана» від 10 квітня 2009 року ОСОБА_1 09 квітня 2009 року переведено на вакантну посаду радника голови правління за його згодою.

Відповідно до відповіді Управління пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську від 13 березня 2017 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 26 вересня 2016 року. Звіт про індивідуальні відомості про застраховану особу за 2008-2009 роки подано достовірно, звіти

за 2010-2016 роки не подано, оскільки заробітна плата не нараховувалась.

Згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Юрек-Аудит» від 13 квітня 2017 року за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року на підставі наданих первинних документів та у відповідності до законодавчо-нормативної бази: нарахована сума індексації складає - 75 429,82 грн, сума заробітної плати з врахуванням суми індексації заробітної плати складає - 529 550,64 грн, сума заробітної плати, що підлягає виплаті - 431 591,74 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 93 КЗпП України).

Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (частина перша статті 115 КЗпП України).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 24 Закону України «Про оплату праці».

Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Системний аналіз статей 21, 94, 83, 116, 233 КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягають трудові права працівника у разі порушення їх роботодавцем.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання здійснити нарахування заробітної плати та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди, стягнення заробітної плати.

ОСОБА_1 обґрунтував свої позовні вимоги відповіддю Управління пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську, що йому

з 01 січня 2008 року до 2016 року не нараховувалась заробітна плата на підприємстві відповідача.

Разом з тим, працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення його трудових прав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за вказаний позивачем період, суд першої інстанції взяв до уваги доводи останнього та як доказ - лист Управління пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську.

Водночас судом першої інстанції не перевірено належним чином, чи виконував позивач роботу у спірний період та яку саме, чи роботодавець виконав належним чином свій обов`язок щодо оплати праці саме за виконану працівником роботу. Також місцевий суд не встановив причин неоплати праці за такий тривалий період часу (більше 8 років поспіль) та причини таких дій.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Тобто, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві, тому він спростовує заявлені працівником вимоги.

Місцевим судом ухвалено заочне рішення, відповідач не браву участі у справі, тому не мав можливості подати до суду докази на спростування заявлених позовних вимог.

Заперечуючи проти заявлених вимог ВАТ «Оріана» під час апеляційного провадження вказувало, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування сторін у трудових відносинах у спірний період, зокрема відсутня заява про призначення позивача на посаду радника, трудова книжка, докази виконання своїх трудових обов`язків.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ВАТ «Оріана» вказувало, що місцевий суд не виконав належним чином свій обов`язок щодо повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справу, тому воно не могло подати до місцевого суду докази на спростування заявлених у справі вимог, оскільки у справі було ухвалене заочне рішення, тому апеляційний суд відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України зобов`язаний був прийняти та дослідити подані відповідачем під час апеляційного провадження докази.

Так, відповідачем подано до апеляційного суду, зокрема, акт Калуського об`єднання управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року; наказ ВАТ «Оріана» від 18 травня 2009 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої

статті 36 КЗпП України; особову карту ОСОБА_1 ; наказ

від 01 квітня 2008 року про виведення зі штатного розкладу

ВАТ «Оріана» з 01 квітня 2008 року по всіх структурних підрозділах посад, зокрема, радника голови правління, заступника голови правління; штатний розклад працівників з 01 квітня 2008 року; табелі обліку використання робочого часу тощо.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, вказані обставини не були предметом дослідження судів, доводи відповідача не спростовані апеляційним судом належними та допустимими доказами, також не досліджені подані відповідачем докази у сукупності з поданими позивачем доказами.

Отже, доводи судів про перебування сторін у трудових відносинах у спірний період ґрунтуються на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до акту Калуського об`єднання управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про результати проведення позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування від 22 листопада 2016 року при проведенні перевірки встановлено, що прокуратурою міста Калуша Івано-Франківської області виносено постанову від 18 лютого 2008 року про відсторонення обвинувачуваного ОСОБА_1 від займаної ним посади. ВАТ «Оріана» 18 травня 2009 року видано наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Відповідно до наказу ВАТ «Оріана» від 18 травня 2009 року

ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 7 частини першої

статті 36 КЗпП України.

Наказом від 01 квітня 2008 року виведено зі штатного розкладу

ВАТ «Оріана» по всіх структурних підрозділах посади, зокрема, радника голови правління та заступника голови правління.

Вказані докази свідчать про передчасність висновків судів про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, встановлення дійсних обставин справи без дослідження вказаних доказів є неможливим.

Суд першої інстанції належним чином не встановив фактичні обставини справи та не оцінив докази у справі, суд апеляційної інстанції не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, тому ухвалені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими.

З огляду на викладене, суди не виконали вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, а судові рішення не відповідають вимогам законності та обґрунтованості відповідно до

статті 263 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 403, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Оріана» задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська