Постанова

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 760/1534/18

провадження № 61-18796св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року

в складі судді Тандира О. В. та постанову Київського апеляційного суду

від 18 вересня 2019 року в складі колегії суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Андрієнко А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю та утримується за її рахунок. ОСОБА_2 проживає окремо.

Позивач, враховуючи особливості розвитку сина, не вбачала необхідності віддавати дитину до школи у шестирічному віці. ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням позивача, 31 серпня 2017 року без її відома відвіз сина до служби у справах дітей, де було проведено опитування дитини.

Такі дії ОСОБА_2 негативно вплинули на психоемоційний стан дитини. До того ж, після погроз більше не побачити сина, позивач у телефонному режимі відмовила ОСОБА_2 у подальшому спілкуванні з дитиною.

22 листопада 2017 року проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, до участі у якому не було допущено представника позивача.

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 грудня 2017 року встановлено порядок участі

ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином -

ОСОБА_3 , 2011 року народження, а саме: кожної суботи та неділі

з 09.00 год. до 16.00 год, половина осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

На думку позивача, вищевказаний порядок участі батька у вихованні дитини суперечить інтересам як дитини, так і позивача, оскільки позбавляє останню можливості бачити дитину у вихідні дні.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила: змінити способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеного розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 грудня

2017 року, на наступний: перший тиждень місяця: субота з 08.30 год.

до 16.30 год., понеділок, середа з 13.00 год. до 18.00 год.; другий тиждень місяця: неділя з 09.00 год. до 16.00 год., вівторок, четвер з 08.30 год.

до 13.00 год.; третій тиждень місяця: субота з 08.30 год. до 16.30 год., середа, п`ятниця з 13.00 год. до 18.00 год.; четвертий тиждень місяця:

неділя 09.00 год. до 16.00 год., вівторок, четвер з 08.30 год. до 13.00 год.; п`ятий тиждень місяця: субота з 08.30 год. до 16.30 год., понеділок, середа

з 13.00 год. до 18.00 год.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня

2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим, таким, що відповідає інтересам дитини, та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише

в інтересах дитини.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, інтереси дитини, а також врахував всі обставини даної справи, і, зокрема, проживання ОСОБА_2 з новоствореною сім`єю за межами м. Києва, тому відсутні підстави для скасування рішення місцевого суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що встановлений Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією графік побачень батька

з сином порушує законні права та інтереси позивача проводити час з сином у вихідні дні. Мати і дитина також мають право на спільне проведення вихідного дня.

Позивач запропонувала альтернативний графік побачень ОСОБА_2

з сином як у вихідні, так і у робочі дні, проте суди такі доводи безпідставно залишили поза увагою. Суди, ґрунтуючись лише на поясненнях відповідачів, не приймаючи до уваги запропонований і поданий службі у справах дітей

26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 письмовий варіант графіку побачень ОСОБА_2 з сином, необґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

При цьому ОСОБА_2 не займається вихованням сина, оскільки саме позивач займається його навчанням, забезпечує його піклуванням, яке необхідне для його благополуччя.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

12 грудня 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 11 жовтня 2017 року звернувся до органу опіки та піклування Солом`янської районної в міста Києві державної адміністрації з заявою, у якій просив встановити наступний графік побачень з дитиною: систематичне побачення першу та третю суботу та всі неділі місяця з 09.00 год.

до 16.00 год., половину осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку з сином без участі матері, з можливістю за бажанням сина залишати його за адресою свого проживання на вихідні дні та необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації 21 листопада 2017 року зазначене питання розглянуто у присутності обох батьків. ОСОБА_1 заперечувала щодо створення перешкод у спілкуванні сина з батьком, запропонувала наступний графік побачень: кожного понеділка, середи, п`ятниці з 13.00 год. до 18.00 год., кожного вівторка та четверга з 08.30 год. до 13.00 год., кожної суботи з 08.30 год. до 16.30 год., кожної неділі з 09.00 год. до 16.00 год. Стосовно проведення спільного відпочинку під час канікул та влітку заперечень не має, але пропонує врегулювати за домовленістю з батьком дитини.

За результатами розгляду зазначеного питання прийнято рішення визначити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , 2011 року народження, щомісяця кожної суботи та неділі

з 09.00 год. до 16.00 год., половина осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Солом`янською районною у місті Києві державною адміністрацією 01 грудня 2017 року прийнято розпорядження «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином».

Відповідно до інформації середньої загальноосвітньої школи № 166 м. Києва від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_2 навчається в 1-А класі. Заняття розпочинаються о 08.30 год., закінчуються об 11.55 год. або 12.55 год. ОСОБА_2 після уроків щодня відвідує групу продовженого дня

з 13.00 год. до 18.00 год.

Відповідно до довідки Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації від 07 листопада 2017 року, мати дитини ( ОСОБА_1 ) повідомила про те, що вона має висновки про психоемоційний стан сина, а тому додаткового обстеження її дитина не потребує.

Згідно з довідкою Міського центру дитини від 31 січня 2019 року проведення діагностики ОСОБА_3 не є можливим, враховуючи відмову ОСОБА_1 , а також умови роботи спеціаліста Центру, про які вона просить.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 до служби від 06 лютого 2019 року її позиція щодо способів участі батька у вихованні сина залишається тією ж, що

і у позовних вимогах. Мати дитини вважала свою присутність на засіданні комісії не доцільною.

Згідно з висновком органу опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 19 лютого 2019 року, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітнього, враховуючи рішення комісії

з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважав за доцільне залишити без змін встановлений попередньо органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації спосіб участі ОСОБА_2

у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , 2011 року народження, а саме: кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 16.00 год., половина осінніх, зимових, весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_2

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні

і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому

з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків

у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага

і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України»

від 07 грудня 2006 року).

Установлено, що між сторонами існує спір щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Оскільки між батьками не має згоди щодо участі батька у спілкуванні

з дітьми, то наявні підстави щодо реалізації батьківських прав у судовому порядку.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він

є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком органу опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 19 лютого 2019 року, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітнього, враховуючи рішення комісії

з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважав за доцільне залишити без змін встановлений попередньо органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації спосіб участі ОСОБА_2

у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , 2011 року народження, а саме: кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 16.00 год., половина осінніх, зимових, весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим, таким, що відповідає інтересам дитини, та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини. Батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також врахував всі обставини даної справи, і, зокрема, проживання ОСОБА_2 з новоствореною сім`єю за межами м. Києва.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що встановлений Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією графік побачень батька з сином порушує законні права та інтереси позивача проводити час з сином у вихідні дні, оскільки такий графік побачень відповідає інтересам інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Разом з тим, вказаним графіком встановлено побачення батька за сином

у суботу та неділю з 09.00 год. до 16.00 год, а в інший час позивач не позбавлена можливості проводити час з дитиною. Крім того, вказаним графіком порівну поділений між сторонами час на спілкування з сином у період осінніх, зимових та весняних канікул, а також передбачено один місяць літніх канікул на спілкування батька з сином за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, інший час літніх канікул визначено

ОСОБА_1 .Отже, вказаним графіком не порушено законних прав та інтересів позивача.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня

2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк