Провадження № 2/761/6948/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В..,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни, третя особа: приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №625 від 25.04.2019 року, що вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, щодо стягненням з нього суми заборгованості за кредитом у розмірі 29 904,27 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в червні 2019 року він довідався про наявність виконавчого провадження ВП № 59021260, що відкрито третьою особою: приватним виконавцем Юхименко О.Л. за заявою відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС».Вище вказане виконавче провадження відкрито на виконання Виконавчого напису №625 від 25.04.2019 року, що вчинено відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. у зв`язку зі стягненням з позивача суми заборгованості у розмірі 29 904,27 грн. Як зазначено у Виконавчому написі, сума заборгованості у розмірі 29 904,27 грн. виникла в результаті непогашення взятого, від імені позивача, кредиту. Кредит, за яким нібито наявна заборгованість, оформлено від імені позивача з АБ «Київська Русь» на підставі Кредитного договору №25453-36-07-2 від 20 липня 2007 року у відповідності до якого АБ «Київська Русь» 20 липня 2007 року видав позивачу кредит у сумі 30 000,00 грн. АБ «Київська Русь», як зазначено в тексті виконавчого напису, відступив відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» право вимоги до позивача за договором № UA-TA-2018-06-22-000031-b/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 09 серпня 2018 року. У відповідності до виконавчого напису до загальної суми, що підлягає стягненню, входить прострочена заборгованість за тілом кредиту, що складає 28 334,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1 570,27 грн., а також пропонується додатково стягнути 700,00 грн. у якості витрат на вчинення виконавчого напису.Позивач вважає, що виконавчий напис №625 від 25.04.2019 року вчинено Відповідачем Шевченко І.Л. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття Третьою особою неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підставі заяви відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС».

19.08.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній цивільній справі, її розгляд призначено, з урахуванням положень ст.ст. 19,274 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Також ОСОБА_1 , його представник надали згоду на ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, не заперечували щодо покладення судових витрат на позивача.

Відповідачі, їх представники в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив на позову у встановленому ЦПК України порядку від зазначених осіб не надходило.

Третя особа також про розгляд справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась. Заяв та клопотань від неї в адресу суду не надходило.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача та його представника.

Вислухавши пояснення позивача , його представника, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною 25.04.2019 року було вчинено нотаріальний напис №625 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 29 904,27 грн.

Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором №25453-36-07-2 від 20 липня 2007 року у відповідності до якого АБ «Київська Русь» 20 липня 2007 року видав позивачу кредит у сумі 30 000,00 грн. та в подальшому відступив ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» право вимоги до позивача за договором № UA-TA-2018-06-22-000031-b/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 09 серпня 2018 року.

За змістом виконавчого напису, до загальної суми, що підлягає стягненню, входить прострочена заборгованість за тілом кредиту, що складає 28 334,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1 570,27 грн., а також пропонується додатково стягнути 700,00 грн. у якості витрат на вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимоги ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

Пунктом 1 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Вимоги ст. 88 вказаного Закону України «Про нотаріат» передбачають, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Сама по собі безспірність визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Так, в розумінні вимог чинного законодавства України про що свідчить численна судова практика, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку.

Проте, як свідчать матеріали справи, та під час розгляду справи доказів зворотного не було отримано, на підтвердження розміру заборгованості - її безспірності нотаріусу надано виписку із рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, який не містить відомостей про виданий кредит (дати виникнення заборгованості), погашення кредиту (дати та суми погашення).

При вирішені спору щодо виконавчих написів, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15.

Також суд бере до уваги, що у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (абзац другий частини п`ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред`явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов`язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов`язок негайного виконання зобов`язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред`явлення вимоги кредитором.

Норма, закріплена у п. 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку пов`язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як вбачається з п. 2.1 кредитного договору №25453-30-07-2 від 20 липня 2007 року: позичальник зобов`язаний погашати кредит щомісячно в строк з 1-го по 20-те число відповідного місяця, згідно з Графіком, визначеним п. 1.2 цього договору. Остаточне погашення кредиту здійснити не пізніше 20 липня 2010 року.

Таким чином перебіг строку позовної давності розпочався з 20 липня 2010 року та закінчився 20 липня 2013 року.

Таким чином, із закінченням строку належного виконання виникає заборгованість і прострочення, а у кредитора виникає право примусової вимоги, що може бути реалізовано шляхом вчинення виконавчого напису.

Разом з тим, суд має зауважити, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються загальним судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ЦПК України. При цьому за змістом статей 1, 12 ЦПК України, статей 1 і 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у цивільному процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню оскільки вчинення оскаржуваного виконавчого напису відбулось без дотримання вимог чинного законодавства України.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до прохання представника позивача покласти останні на ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,280,284,287,352,354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни, третя особа приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 625 вчинений 25.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, щодо стягненням з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 904 грн. 27 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.

Суддя: