Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2-490/11

провадження № 61-12593св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року у складі судді Казака С. Ю., ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року вскладі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2010 року Акціонерний комерційний банк «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»

(далі - ПАТ «Банк Форум», Банк), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 07 квітня 2008 року між АКБ «Форум» та

ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 560 000,00 доларів США, на термін до 06 квітня

2018 року, зі сплатою 12 % річних за користуванням кредитними коштами.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором 07 квітня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Звертало увагу на те, що з травня 2009 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим 22 вересня 2009 року банк направив відповідачам вимогу про повернення кредитних коштів. Однак позичальник та поручитель не відреагували на зазначену вимогу та договірних зобов`язань не виконали.

Посилаючись на те, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником та поручителем зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 22 грудня 2018 року складала 692 434,76 доларів США, що еквівалентно 5 518 705,04 грн, з яких: 643 977,79 доларів США, що еквівалентно 5 132 502,99 грн - заборгованість за кредитом, 37 350,72 доларів США, що еквівалентно 297 685,24 грн - заборгованість за процентами, 11 106,25 доларів США, що еквівалентно 88 516,81 грн - пеня. Зазначену заборгованість позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також вирішити витання про розподіл судових витрат.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада

2016 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором

від 07 квітня 2008 року, яка станом на 22 грудня 2009 року становила

692 434,76 доларів США, що еквівалентно 5 518 705,04 грн та складалась з:

643 977,79 доларів США, що еквівалентно 5 132 502,99 грн - заборгованість за кредитом, 37 350,72 доларів США, що еквівалентно 297 685,24 грн - заборгованість за процентами, 11 106,25 доларів США, що еквівалентно 88 516,81 грн - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали умови укладених з позивачем кредитного договору та договору поруки щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим банк на підставі пункту 5.3 кредитного договору набув права вимоги дострокового повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій у вигляді пені. Водночас суд першої інстанції погодився із розрахованим позивачем розміром заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунок такої заборгованості здійснено відповідно до вимог закону та умов кредитного договору.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що порука ОСОБА_2 припинилася, оскільки позичальник ОСОБА_1 померла, а умов про забезпечення поручителем виконання кредитного зобов`язання іншим боржником договір поруки не містить, отже підстави для стягнення з поручителя кредитної заборгованості відсутні.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 23 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд виходив з того, що встановивши, що боржник ОСОБА_1 , яка була відповідачем у справі, померла, апеляційний суд не врахував, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та усупереч передбаченому пунктом першим частини першої статті 201 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції (далі - ЦПК України 2004 року) обов`язку не зупинив провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року заяву

ОСОБА_3 про залучення його до участі у справі як правонаступника залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_3 , апеляційний суд виходив з того, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Тобто, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Останньою постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з боржника та поручителя кредитної заборгованості в солідарному порядку.

Апеляційним судом доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в зв`язку зі смертю ОСОБА_1 дія кредитного договору припинилась, а тому й припиненою є дія договору поруки відхилено, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалено за життя ОСОБА_1 , є законним та обґрунтованим, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та інших учасників справи

У липні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, у якій просить скасувати зазначені вище судові рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що ухвала апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви

ОСОБА_4 щодо залучення його у справі як правонаступника є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки апеляційний суд не звернув уваги, що останній, як правонаступник кредитора, вже задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Вважає також незаконною та необґрунтованою постанову апеляційного суду про залишення без змін рішення суду першої інстанції, оскільки апеляційний суд не врахував висновків та мотивів з яких було скасовано Верховним Судом попереднє рішення апеляційного суду, не залучив до участі у справі правонаступників

ОСОБА_1 , не звернув уваги на те, що поручитель не може відповідати за зобов`язаннями нового боржника.

Відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 04 червня 2019 року, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 07 квітня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Форум Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 650 000,00 доларів США на придбання квартири зі строком повернення до 06 квітня 2018 року та сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 12 % річних.

Відповідно до пунктів 1.2., 2.3., 3.3.2. зазначеного вище кредитного договору позичальник зобов`язувався щомісячно, починаючи з 13 місяця отримання кредиту, повертати частину кредитних коштів в сумі не менше 6 019,00 доларів США та не пізніше 06 квітня 2018 року повернути всю суму кредиту.

07 квітня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі та в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань погасити заборгованість за кредитним договором, а саме: суму кредиту, нараховані проценти за кредитом, відсотки за простроченою позикою (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

У пункті 3.1. договору поруки визначено, що у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором та цим договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість перед банком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_1 померла.

З метою встановлення правонаступників ОСОБА_1 , Дніпровським апеляційним судом було витребувано відповідну інформацію.

Друга дніпровська державна нотаріальна контора та П`ята дніпровська державна нотаріальна контора повідомили, що після смерті ОСОБА_1 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що боржник ОСОБА_1 померла, після ухвалення рішення судом першої інстанції, правильність висновків якого ОСОБА_2 не спростовано, а також врахувавши відсутність правонаступників у боржника, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявність між сторонами зобов`язань, які не виконувались позичальником та були забезпечені порукою ОСОБА_2 .

Посилання заявника на наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю боржника не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судом першої інстанції, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна норма права міститься й у пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, чинного на час розгляду справи Верховним Судом.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померлафізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

Аналогічна норма міститься у пункті 7 частини першої статті 255 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

З аналізу пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України) вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною першою статті 26 ЦПК України 2004 року у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб (аналогічна норма у частині першій

статті 42 чинного ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої,

другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 чинного ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

(пункт 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України, пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року, прийнятої в справі № 185/998/16-ц.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 померла після ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто, на момент звернення АКБ «Форум» з позовом до суду та на момент розгляду справи судом першої інстанції мала цивільні права та обов`язки, підстави для закриття провадження були відсутні.

Крім того, не було підстав для закриття провадження і в суду апеляційної інстанції, оскільки, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, а тому дія кредитного договору припинена та як наслідок припинена дія договору поруки.

Разом з тим, частиною третьою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом наведених вище норм законодавства, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Отже, в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З метою встановлення правонаступників ОСОБА_1 , Дніпровським апеляційним судом було витребувано відповідну інформацію.

Друга дніпровська державна нотаріальна контора та П`ята дніпровська державна нотаріальна контора повідомили, що після смерті ОСОБА_1 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема, відсутність правонаступників позичальника ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі та визнання поруки припиненою, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалено за життя ОСОБА_1 , при цьому з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже не може бути скасовано з закриттям провадження у справі на підставі частини третьої статті 377 ЦПК України.

Зазначене вище також спростовує доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не виконано вимоги постанови Верховного Суду від 10 січня 2019 року та не встановлено правонаступників боржника.

Аргументи касаційної скарги щодо незаконності ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року є безпідставними, оскільки апеляційним судом правильно зазначено, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11).

При цьому, заявником не наведено аргументів щодо порушення оскаржуваної ухвалою його прав та інтересів, адже на час ухвалення рішення судом першої інстанції позивач мав право вимоги, а переуступка боргу не звільняє відповідача від зобов`язань, покладених на нього договором поруки.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик