КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Савицький О.А.
Апеляційне провадження №22-ц/824/8513/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

секретар -Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного архіву Київської області на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного архіву Київської області про зобов`язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного архіву Київської області про зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою отримання у встановленому законом порядку цифрових копій архівних документів з фонду користування він звертався до відповідача з відповідними письмовими заявами.

Так позивач зазначає ,що він звертався із письмовою заявою з проханням надати йому цифрові копії архівних документів з фонду користування, а саме: Фонд 280, опис 2, справи: 34, 35, 51, 52, 54, 365, 376, 377, 507, 586, 587, 611, 792, 829, 830, 850, 851, 852, 853, 937, 939, 940, 962, 1002, 1025, 1076, 1077, 1183, 1220, 1359, 1408, 1446, 1497, 1536, 1537, 1538, 1540, 1548, 1549, 1550, 1551.

Разом з тим, листом відповідача від 20 вересня 2018 року № 01-31/698, позивачу відмовлено у отриманні копій документів, де підставою відмови зазначено ,що позивачем не зазначено мету подальшого використання цифрових копій.

Позивач 25 вересня 2018 року повторно звернувся до відповідача з аналогічною письмовою заявою, в якій при цьому повідомив мету використання цифрових копій, однак відповідачем вдруге було відмовлено позивачу в задоволенні викладених у заяві вимог з підстави, що передавання користувачу копій документів з фонду користування не передбачено.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилається на те, що відповідачем неправомірно відмовлено йому в наданні цифрових копій архівних документів з фонду користування, чим порушено положення Конституції України та вимоги Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи». Позивач просив зобов`язати Державний архів Київської області реалізувати його права на отримання копій архівних документів , гарантованих п.5 ст. 20 Закону України « Про Національний архівний фонд України та архівні установи» , у повному обсязі щодо запитуваних ОСОБА_1 копій архівних документів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Державний архів Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У скарзі зазначали, що суд не врахував обставини, що позивач так і не повідомив мети отримання копій архівних документів, крім того, ОСОБА_1 не обмежений у користуванні архівними документами у читальному залі архіву .

До апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 20 червня 2019 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою з проханням надати йому цифрові копії архівних документів з фонду користування, а саме: Фонд 280, опис 2, справи: 34, 35, 51, 52, 54, 365, 376, 377, 507, 586, 587, 611, 792, 829, 830, 850, 851, 852, 853, 937, 939, 940, 962, 1002, 1025, 1076, 1077, 1183, 1220, 1359, 1408, 1446, 1497, 1536, 1537, 1538, 1540, 1548, 1549, 1550, 1551 ( а.с. 7).

Разом з тим, листом відповідача від 20 вересня 2018 року № 01-31/698, позивачу відмовлено у отриманні копій документів, де підставою відмови зазначено, що позивачем не зазначено мету подальшого використання цифрових копій (а.с. 11).

Позивач 25 вересня 2018 року повторно звернувся до відповідача з аналогічною письмовою заявою, в якій при цьому повідомив мету використання цифрових копій, однак відповідачем вдруге було відмовлено позивачу в задоволенні викладених у заяві вимог з підстави, що передавання користувачу копій документів з фонду користування не передбачено (а.с.12). На вказаний запит позивач отримав відмову у наданні копій архівних документів (а.с. 13).

Як видно із матеріалів справи , наявність вказаних запитуваних архівних документів відповідач не заперечує ( а.с. 8) .

Пунктом 5 статті 20 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» визначено, що користувачі документами Національного архівного фонду, які належать державі, територіальним громадам, мають право, серед іншого, виготовляти, у тому числі за допомогою технічних засобів, або отримувати від архівних установ копії документів і витяги з них, якщо це не загрожує стану документів та не порушує авторські та суміжні права, а також вимагати, щоб ці копії або витяги були засвідчені архівною установою.

Пунктом 1 Порядку користування документами Національного архівного фонду, що належать державі, територіальним громадам, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 19 листопада 2013 року № 2438/5, передбачено, що державні архівні установи, архівні відділи міських рад (далі - архіви) надають документи Національного архівного фонду (далі - НАФ), що належать державі, територіальним громадам, для користування; створюють для цього необхідний загальнодоступний довідковий апарат; відповідно до наявних технічних можливостей забезпечують умови для віддаленого доступу до довідкового апарату і документів НАФ.

Тобто, з аналізу вказаних норм, вбачається, що отримувати від архівних установ копії документів є передбаченим законом правом громадян, при цьому на державні архівні установи покладено обов`язок надавати віддалений доступ до документів Національного архівного фонду України, який мають на зберіганні.

З матеріалів справи вбачається, що у Державних архівах Одеської області, Миколаївської області, Кіровоградської області, Сумської області та Вінницької області вже реалізований віддалений доступу до цифрових копій архівних документів.( а.с. 15-19).

Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Кеннеді проти Угорщини» (№ 31475/05) Європейський суд визнав, що доступ до документальних першоджерел з метою проведення законних історичних досліджень є важливим елементом здійснення права на свободу вираження поглядів, що гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Одним із принципів тлумачення Конвенції є принцип ефективності гарантованих прав, їх практичність.

З огляду на те ,що судом першої інстанції не встановлено передбачених законом обмежень доступу до документів, цифрові копії яких планує отримати позивач, висновок суду, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови в наданні позивачу вказаних копій документів відповідає вимог8ам закону.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не відноситься до кола осіб, які можуть отримати цифрові копії архівних документів безкоштовно, є безпідставними, не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу в наданні цифрових копій архівних документів з фонду користування, суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 шляхом надання позивачу цифрових копій з фонду користування на його електронний носій: Фонд 280, опис 2, справи: 34, 35, 51, 52, 54, 365, 376, 377, 507, 586, 587, 611, 792, 829, 830, 850, 851, 852, 853, 937, 939, 940, 962, 1002, 1025, 1076, 1077, 1183, 1220, 1359, 1408, 1446, 1497, 1536, 1537, 1538, 1540, 1548, 1549, 1550, 1551.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення .

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державного архіву Київської області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року залишити без. змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 27 червня 2019 року.

Головуючий

Судді