621/1048/19
2/621/700/19

РІШЕННЯ
іменем України
19 грудня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого Бібіка О.В.
з участю секретаря Горобець Н.М.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника відповідача - Овчаренко ОСОБА_2 С ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
24.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 08.08.2019 з уточненою позовною заявою з вимогами:
1. Визнати неправомірними дії працівників АТ "Харківобленерго" щодо відключення від електромережі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;
2. Визнати ОСОБА_1 добросовісним споживачем електричної енергії, яка надавалася АТ "Харківобленерго" за адресою: АДРЕСА_1 ;
3. Зобов`язати працівників АТ "Харківобленерго" здійснити поновлення постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що у 1993 році отримав від Лиманської сільської ради земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій планував збудувати будинок, кухню та гараж, були зроблені проекти. Отримавши земельну ділянку, він підвів комунікації: газ, воду та електроенергію. Згідно договору, він користувався електроенергією, оплачував вартість спожитої електроенергії. Станом на день складання позовної заяви, договір про користування електричною енергією не зберігся.
Деякий період часу, він проживав у м. Харків та не користувався земельною ділянкою. Коли повернувся в с. Лиман, виявив, що його лічильник відключений від ліній електромережі.
З метою поновлення постачання електроенергії, він 06.03.2019 звернувся із письмовою заявою до Зміївського РВ АТ "Харківобленерго", однак листом начальника Зміївського РВ АТ "Харківобленерго" від 20.03.2019, який отримано ним 23.03.2019, у поновленні постачання електроенергії було відмовлено.
Вважає відмову неправомірною та такою, що порушує його права, як споживача.
Ухвалою від 02.05.2019 прийнято позовну заяву, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.
Ухвалою від 03.12.2019 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.
Від представника відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що позивач безпідставно стверджує про укладення з ним договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою договір не укладався, постачання електроенергії товариством не здійснювалося.
З 01.01.2019 АТ "Харківобленерго" надає послуги з розподілу електричної енергії.
У частині 2.1 розділу 2 ПРРЕЕ закріплені договірні умови розподілу електричної енергії.
Відповідно до п. 2.1.2 не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.
Позивач пред`явив вимоги після 01.01.2019, тому вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, викладених у ньому.
Представники відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Так, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів: як то на підтвердження факту належності ОСОБА_1 на праві власності (користування) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , користування електричною енергією та укладення відповідного договору з АТ "Харківобленерго".
Додані до позовної заяви пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фотознімки не ідентифікованої земельної ділянки (а. с. 8-14) не підтверджують вказаних фактів, не є належними та достовірними доказами.
Відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Постановою № 312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії.
Пунктом 2 цієї Постанови визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Пунктом 4 вищевказної Постанови передбачено, що договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Відповідно до п. 2.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.
Враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його порушеного права чи законного інтересу з боку АТ «Харківобленерго», а відповідачем вказано на відсутність будь-яких договірних відносин з позивачем та невчинення дій по відключенню від електромережі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 20.12.2019.
Головуючий: