ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1599/15-ц Номер провадження 22-ц/814/2817/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року у складі судді Яковенко Н.Л.

у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гречківської Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року головний державний виконавець Київського ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківська Ю.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 57803805 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/1599/15-ц, а саме:

- виконавчого листа №552/1599/15-ц від 21.10.2015 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 56750,62 доларів США;

- виконавчого листа №552/1599/15-ц від 21.10.2015 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 3654,00 грн.

Боржником рішення суду не виконується, за що до неї застосовувалися заходи примусового виконання рішень, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», на виклики до державного виконавця вона не з`являється, доходів та майна, на яке можливо звернути стягнення, не має, тому державний виконавець просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року подання головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гречківської Ю.В. задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканку за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань з виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/1599/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 56750,62 доларів США та у розмірі 3654,00 грн.

Ухвала мотивована наявністю правових підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та неправомірність ухвали, невідповідність встановлених судом обставин фактичним даним, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою подання залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на відсутність доказів існування факту ухилення її від виконання зобов`язань по погашенню боргу, оскільки необізнаність про існування виконавчого провадження сама по собі виключає можливість ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського відділу ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 57803805 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/1599/15-ц, а саме:

- виконавчого листа №552/1599/15-ц від 21.10.2015 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 56750,62 доларів США;

- виконавчого листа №552/1599/15-ц від 21.10.2015 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 3654,00 грн.

Постановами державного виконавця ВП № 56641292 від 21.06.2018 року, ВП № 57735586 від 21.11.2018 року відкриті виконавчі провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

21 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та направлено копію постанови до відповідних установ для виконання та боржнику.

Згідно повідомлення ДФС України та УПФ України за боржником доходів та відкритих рахунків не виявлено.

Згідно повідомлення МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб марки ВАЗ 2104, ДНЗ АХ5636АВ, який постановою про розшук майна боржника від 21.11.2018 року оголошено в розшук.

21 листопада 2018 року головним державним виконавцем направлено ОСОБА_1 вимогу про надання автомобіля для опису з метою подальшої реалізації для погашення заборгованості, але вказану вимогу виконано не було.

28 листопада 2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено її до банківських установ, проте згідно одержаних відповідей відкриті рахунки у боржника відсутні.

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстроване наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 .

Згідно акта державного виконавця від 03.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 проживає три особи квартиронаймачі. Боржник ОСОБА_1 в даній квартирі не проживає більше 5 років. Залишено виклик від 03.12.2018 року для явки боржника до державного виконавця на надання пояснень з питання невиконання судового рішення.

Станом на 30.01.2019 року заборгованість не сплачена, рішення не виконано боржником, жодних дій зі сторони боржника щодо виконання рішення суду не вчинено.

З відповіді Управління державної міграційної служби України в Полтавській області № 1878 від 16.01.2019 року вбачається, що згідно обліків управління ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 06.05.2016 року, орган видачі - 6390.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник достовірно знаючи про наявність зобов`язань, покладених судовим рішенням свідомо ухиляється від їх виконання, станом на час вирішення подання державного виконавця заборгованість за судовим рішенням не погашена, боржником судове рішення не виконане.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

До Конституційних засад здійснення правосуддя та основних принципів цивільного судочинства (стаття 129 Конституції України, стаття 2 ЦПК України) належить обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Право громадян України на пересування, у тому числі й залишення території України, закріплено у статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 33 Конституції України. У той же час на здійснення цих прав може бути встановлено обмеження, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання судового рішення, передбачено статтею 441 ЦПК України.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що установлене Європейською Конвенцією та Конституцією України право громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене відносно боржника-фізичної особи за судовим рішенням шляхом установлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України допускається, якщо існують певні ризики ускладнення чи неможливості виконання рішення суду й поновлення порушених прав стягувачів у виконавчому провадженні.

По справі встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 382-к-ф від 12 лютого 2008 року в загальній сумі 56750,62 долари США та 3654 грн. судових витрат.

Зобов`язання боржником ОСОБА_1 за даним судовим рішенням не виконуються з 24 вересня 2015 року, коли апеляційна скарга її представника була відхилена, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року було залишено без змін та набрало законної сили. З того часу заходів для виконання рішення суду ОСОБА_1 не вживається, на виклики до державного виконавця вона не з`являється, про місце проживання, наявні доходи та майно державного виконавця не повідомляє. Вжитими державним виконавцем заходами виконати рішення суду у примусовому порядку не виявилося можливим. Отже, існує реальна загроза подальшого невиконання боржником своїх зобов`язань, що призводить до порушення прав стягувача, а тому вжиті судом превентивні заходи, спрямовані на ефективне виконання обов`язкових судових рішень, у виді обмеження боржника у праві виїзду за межі України є виправданими та необхідними задля захисту прав інших осіб - стягувача у виконавчому провадженні та виконання судових рішень, як складової права на справедливий суд, та не суперечить нормам Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, та особистих немайнових прав заявника не порушують.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують. Як боржник за судовим рішенням, про ухвалення якого їй достеменно було відомо, ОСОБА_1 , добросовісно здійснюючи свої обов`язки, мала вживати заходів до виконання рішення суду та погашення заборгованості перед Банком, натомість, жодних дій не вчиняла, що свідчить про її ухилення від виконання судового рішення.

Встановлено, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Виходячи з наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

Л.М. Хіль