УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 314/6048/16-ц

провадження № 61-29606св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ? керівник Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області Русанов Олександр Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року в складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Воробйової І. А., Крилової О. В.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права користування.

Позовну заяву мотивовано тим, що батьку ОСОБА_1 -

ОСОБА_3 виділено в постійне користування земельну ділянку площею 6,0 га, розташовану на території Максимівської сільради, цільове призначення - організація фермерського господарства. У грудні 2013 року, після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за погодженням з іншими спадкоємцями вирішила продовжити діяльність фермерського господарства і, відповідно, отримати право користування земельною ділянкою в цілому.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від

25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в поряду спадкування після померлого ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою площею 6,0 га, розташованою на території Максимівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - організація фермерського господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЗП 04-501543 від 03 грудня 1996 року.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 жовтня

2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини

і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Разом з тим, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 листопада 2019 року справу № 922/989/18 (за позовом

СФГ «Берізка» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу) передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду

у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми, яка полягає у необхідності забезпечення єдності судової практики у вирішені питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я засновника фермерського господарства - юридичної особи.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року вказану цивільну справу № 922/989/18 (провадження № 12-205цс19) прийнято до розгляду.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі

№ 922/989/18 свідчить, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Українипровадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду

в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 313/350/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/989/18.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат