Справа № 265/4584/19
Провадження № 2/265/1464/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 грудня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Хайтулової Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка по справі - її племінниця. На її прохання вона зареєструвала її в квартирі з 30.05.2014 року, але в квартиру відповідачка не вселялася, ніяких особистих речей в квартирі не має, фактично не мешкає. Відповідач участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг не приймає. Наведене створює для неї низку перешкод, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованого у будинку відповідача. Вважає, що відповідач, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлені строки, втратила право користування вказаним житлом. Просила усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру.

Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада".

За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про часткове задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 підставі біржевого контракту (договору купівлі-продажу) № ИР 554 від 19 липня 2000 року.

Згідно реєстраційного свідоцтва № 37357 від 04.08.2000 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 .

Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24.06.2019 року № 56-13-07-01681 в квартирі АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту від 11 липня 2019 року, складеного КСН «Східний», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за тією ж адресою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_3 . Пояснила, що відвідує позивачку майже кожен день, однак відповідачку не бачила за місцем своєї реєстрації, її речей в квартирі немає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , пояснила,що у неї дружні стосунки з позивачкою. Коли приходить до позивачки в гості, відповідачку ніколи не бачила в квартирі, позивачка мешкає одна в даній квартирі.

Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Враховуючи, що відповідачка, будучи членом сім`ї позивачки, понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванняжитловим приміщенням,задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнанняОСОБА_2 , 1988 року народження, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя О.О. Костромітіна