Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 342/1542/14-ц

провадження № 61-24815св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Городенківська міська рада, Городенківське державне виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області у складі судді Федів Л. М., від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Горблянського Я. Д., Матківського Р. Й., від 20 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

Городенківської міської ради, Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 серпня 2001 року їй належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , який розташований на належній їй на підставі договору дарування від 03 серпня 2001 року та державного акту про право власності на землю від 14 серпня 2001 року земельній ділянці.

На суміжній земельній ділянці розташований багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 , мешканцями якого є відповідачі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 прибудували балкони до належних їм квартир, розташованих на першому поверсі вказаного житлового будинку, з порушенням будівельних норм.

Зокрема, через неналежний відвід стоку дощових вод і танення снігу з прибудованого балкону, стічні води сходять на її земельну ділянку, чим порушується її право користування житловим будинком, що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року, а також преюдиційними обставинами, встановленими судовим рішенням, яким зобов`язано відповідачів знести елементи вказаних балконів.

За таких обставин позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом знесення балкону, прибудованого до квартири АДРЕСА_3 .

Крім того, на відстані менше двох метрів від її земельної ділянки розташовані два каналізаційні колодязі, які призначені для надання мешканцям сусіднього будинку послуг з водопостачання та водовідведення.

У зв`язку із постійним забиттям цих колодязів та їх розташуванням поблизу належного їй колодязя з питною водою, позивач просила суд усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення цих колодязів у інше місце.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що станом на 30 листопада 2016 року Городенківська міська рада встановила нові колодязні кільця і провела трубопровід зі зміщенням у бік будинку АДРЕСА_2 за межі її земельної ділянки, а тому її вимоги в частині зобов`язання відповідачів облаштувати нові бетонні колодязі для обслуговування вказаного житлового будинку виконані. Крім того, ОСОБА_4 також усунув перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою та зніс елементи балкону, встановлені до квартири АДРЕСА_4 .

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до Городенківської міської ради, ОСОБА_1 про знесення незаконно встановленої огорожі, зобов`язання вчинити дії, в якому просила суд зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести незаконно встановлену огорожу на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що зазначена огорожа встановлена без дозволу Городенківської міської ради та за відсутності доказів належності частини земельної ділянки, на якій розміщена ця огорожа, відповідачу.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2016 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єднані в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довела здійснення відповідачами перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою внаслідок облаштування балкону, прибудованого до квартири АДРЕСА_3 , а тому відсутні підстави для його знесення.

При цьому суд вважав недоведеними обставини про те, що внаслідок неналежного відводу стоку дощових вод і танення снігу з прибудованого балкону порушується право ОСОБА_1 на користування житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки висновок судово-експертної фірми «Експо-Фірма» не обґрунтовує яким саме чином спірний балкон завдає негативний вплив майну позивача. Разом із тим вказаний балкон збудований на підставі чинного рішення міської ради, з дозволу головного архітектора району відповідно до погодженого ним проекту, тому посилання позивача на необхідність знесення балкону як самовільно збудованого є недоведеними.

Вимоги ОСОБА_1 про солідарне стягнення з відповідачів: Городенківської міської ради, Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових витрат є необґрунтованими, оскільки каналізаційні колодязні кільця встановлені на іншому місці не за рахунок відповідачів і не на вимогу позивача, а за кошти місцевого бюджету на вимогу мешканців будинку АДРЕСА_2 .

Вимоги зустрічного позову є необґрунтованими з огляду на відсутність доказів, що б підтверджували право ОСОБА_3 на земельну ділянку, на які розміщений багатоквартирний будинок у якому вона проживає, а, отже, і недоведеність порушення її прав розміщенням огорожі на земельній ділянці ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року відхилені апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого ОСОБА_10 у період до 2002 року побудував спірний балкон, є чинним, належних доказів про порушення прав позивача внаслідок його облаштування не надано, тому вимоги про його демонтаж є безпідставними, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Актом встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 та державним актом про право власності на цю земельну ділянку спростовуються доводи ОСОБА_3 про незаконну встановлену позивачем огорожу, тому судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, у квітні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлені преюдиційні обставини незаконної побудови відповідачами вказаного балкону. Факт порушення права позивача на користування належною їй земельною ділянкою підтверджений також висновком будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року. Висновок судів про безпідставність вимог позивача про солідарне стягнення з інших відповідачів судових витрат є необґрунтованим, оскільки капітальний ремонт каналізаційної мережі та перенесення спірних колодязів міська рада здійснила на виконання позовних вимог ОСОБА_1 .

У серпні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу, мотивований безпідставністю доводів касаційної скарги та законністю й обґрунтованістю висновків судів попередніх інстанцій.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду, а ухвалою цього суду від 02 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі договору купівлі-продажу від 03 серпня 2001 року ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , а на підставі договору дарування та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №009611- земельна ділянка площею 0,0556 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за цією ж адресою.

Зазначена земельна ділянка межує із земельною ділянкою, на якій розміщений двоповерховий восьмиквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 , у якому проживають відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Рішенням виконкому Городенківської міської ради № 263 від 27 липня 1999 року надано дозвіл ОСОБА_10 на будівництво балкону з дворової частини будинку по АДРЕСА_5 .

Відповідно до довідки Городенківської міської ради № 267 від 09 лютого 2015 року надвірний балкон до квартири АДРЕСА_3 побудував ОСОБА_10 . на підставі дозволу головного архітектора району від 04 липня 1999 року та рішення виконкому Городенківської міської ради № 263 від 27 липня 1999 року в період до 2002 року.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2002 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано незаконними рішення Городенківського міськвиконкому № 263 від 27 липня 1999 року та № 617 від 26 грудня 2002 року про надання дозволу на влаштування підвісних балконів жителям будинку по АДРЕСА_2 : ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з підстав порушення останніми будівельних норм під час будівництва цих балконів.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року облаштований жителями будинку по АДРЕСА_2 , з урахуванням розміщень будівель і споруд суперечить державним будівельним нормам та створює (завдає) негативний вплив на сусідню земельну ділянку та житловий будинок, що належать ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить доводи щодо неправильного вирішення позовних вимог щодо знесення балкону, добудованого до квартири АДРЕСА_3 та розподілу судових витрат, а тому законність й обґрунтованість оскаржуваних судових рішень судом касаційної інстанції переглядається лише у цій частині відповідно до вимог статті 400 ЦПК України.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам судові рішення першої та апеляційної інстанцій відповідають з таких підстав.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Щодо порушення прав позивача внаслідок облаштування балкону

Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що позивачем не доведено порушення її прав як користувача житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок добудови відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 балкону до кв. АДРЕСА_3 .

Доводи заявника про те, що суди безпідставно не взяли до уваги висновок № 034/БТ-15 від 12 січня 2016 року судової будівельно-технічної експертизи проведеної судово-експертною фірмою «Експо-Фірма» як доказ порушення прав позивача спірним будівництвом, є необґрунтованими.

Так, вказаний висновок, у якому зазначено, що спірний балкон створює негативний вплив на належні позивачеві житловий будинок та земельну ділянку був предметом розгляду судів попередніх інстанцій. Однак судом першої інстанції вірно зазначено, що експертом не зазначено, яким саме чином балкон негативно впливає на майно позивача. З метою усунення цих протиріч, судом апеляційної інстанції у судове засідання 20 березня 2017 року викликано експерта Кавецького В. А. для роз`яснення цього висновку. Однак у судовому засіданні експерт підтвердив, що висновки про порушення прав останньої ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи, що доказування не може базуватись на припущеннях, це прямо заборонено частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, вказаний висновок не встановлює факту порушення прав позивача як власника будинку та земельної ділянки і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні нею цих прав.

Доводи касаційної скарги про необхідність знесення спірного балкону як самочинного колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З матеріалів справи вбачається, що спірний балкон збудований з дозволу головного архітектора району від 04 липня 1999 року та відповідно до погодженого ним проекту.

Будівництво здійснювалось у період з 1999 по 2002 роки на підставі рішення Городенківського міськвиконкому № 263 від 27 липня 1999 року, яке визнано незаконним рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2002 року.

Вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлена невідповідність спірного балкону будівельним нормам.

Разом з тим саме по собі будівництво балкону з порушенням будівельних норм не свідчить про порушення прав позивача цим будівництвом шляхом створення останній перешкод у здійсненні нею права користування чи розпорядження своїм майном, оскільки істотних порушень будівельних правил і норм при будівництві спірного балкону, які могли б вказувати на самочинність цього будівництва, вказаним судовим рішенням не встановлено, а в межах цієї справи не перевірялось.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

У справі, що переглядається, уповноважений на це орган, якому делеговані повноваження щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, із таким позовом в межах цієї справи до суду не звертався.

Позивачем не ставилось питання про можливість переобладнання спірного балкону із дотримання будівельних правил і норм, а тому суди правильно відмовили у задоволенні позову про знесення відповідачами спірного нерухомого майна, що є крайньою мірою заходу усунення порушень особою відповідних норм забудови.

Щодо розподілу судових витрат

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь судових витрат, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги позивача про солідарне стягнення на її користь з відповідачів: Городенківської міської ради, Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових витрат є необґрунтованими, а підстав для присудження позивачу усіх витрат у зв'язку з їх задоволенням відповідачами після пред'явлення позову не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України 2004 року стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки жодна із позовних вимог ОСОБА_1 не була задоволена судом, понесені нею судові витрати не підлягають стягненню із відповідачів.

Згідно із положеннями частини першої статті 89 ЦПК України 2004 року, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з останньої редакції позовних вимог ОСОБА_1 , вона просила суд усунути перешкоди у користуванні її майном та знести прибудову (балкон) до квартири АДРЕСА_3 та заявила, що відповідачі після пред'явлення нею позову виконали її вимоги про встановлення нових колодязних кілець і проведення трубопроводу за межами її земельної ділянки, а відповідач ОСОБА_4 зніс елементи балкону, прибудовані до АДРЕСА_2 у вказаному будинку.

На підтвердження зазначеного позивач посилалась на лист Городенківської міської ради від 13 вересня 2016 року, адресований суду.

Разом з тим вказаний лист є запереченням проти позову ОСОБА_1 щодо влаштування каналізаційних мереж будинку АДРЕСА_2 (а.с. 99 т 3). Згідно із іншими листами Городенківської міської ради від 04 квітня 2016 року та 18 листопада 2016 року переобладнання каналізаційних мереж відбулось у зв'язку з перешкоджанням ОСОБА_1 у доступі до каналізаційних колодязів і блокуванням водостоку, зверненням до міської ради мешканців будинку АДРЕСА_2 .

Враховуючи зазначене, суди, обґрунтовано виходили з того, що міська рада облаштувала спірну каналізаційну систему не у зв'язку з пред'явленням позову ОСОБА_1 , а у зв'язку з реалізацією повноважень органу місцевого самоврядування, а тому дійшли правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на підставі частини першої статті 89 ЦПК України 2004 року.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів з їх оцінкою.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта