ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7901/18

Головуючий у першій інстанції - Литвиненко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/241/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

сторони: позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 листопада 2018 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 29.11.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилався на те, що між сторонами було укладено шлюб від якого народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в подальшому шлюб було розірвано. Рішенням суду з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.06.2005 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення знаходиться на примусовому виконанні.

В позові посилається, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, у позивача істотно змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, змінився сімейний та матеріалий стан, а саме: позивачем укладено новий шлюб, від якого є двоє дітей, на утриманні позивача знаходиться нова дружина, діти, та мати, яка має похилий вік та потребує матеріальної підтримки. Крім того, позивач перебуває на обліку в Чернгівському міському центрі зайнятості, як безробітний отримує державну допомогу.

Враховуючи викладене, в позові просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2005 у справі № 2-2297 2005 року на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягувати з дня набрання рішення у даній справі на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2018 позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2005 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що у позивача змінився сімейний стан, що є доведеним у відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить не зменшувати стягнуті аліменти з позивача, а залишити без змін стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ОСОБА_2

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається, що під час розгляду справи судом не було взято до уваги рішення апеляційного суду, яким було зменшено розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття.

У скарзі заявник посилається на те, що син постійно перебуває на обліку у офтальмолога, що потребує додаткових витрат. Крім того, відповідач має другу групу інвалідності загального захворювання, та допомагає своїй матері-пенсіонерці, яка також має низку захворювань, та перенесла дві операції. Натомість позивачем жодним чином не підтверджено, що на його утриманні перебуває дружина, діти та мати.

Зазначає, що суд не зважив на те, що ОСОБА_2 примусово сплачував мізерні аліменти, ніколи не цікавився життям сина та не приймав участі у його вихованні, спілкуванні та моральної підтримки.

У візиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2018 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення. Посилається на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, ухвалення його з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Судом повно та всебічно з»ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення. У відзиві ОСОБА_2 зазначає, що на час розгляду справи і по сьогодні працює в ТОВ «Кронес Україна» м. Київ та обіймає посаду менеджера з питань регіонального розвитку з окладом 65 466,00 грн на місяць, і утримані аліменти в розмірі 1/6 частини його доходує достатніми для задоволення потреб сина. Крім того, зазначає, що працює в м. Київ, що є значними додатковими витратами на піднайом житла, харчування, траспорту.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с. 35).

З копії довідки Дитячої поліклініки Чернігівської міської ради від 09.12.2015 вбачається, що дитина має діагноз: міопію обох очей середнього ступеня (а.с. 45).

ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 46) та має матір пенсіонерку - ОСОБА_6, яка знаходиться на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком (а.с. 47).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2005 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.06.2005 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду 21.10.2005 було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Новозаводському ВДВС (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 08.09.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено шлюб (а.с. 8), в якому народилися діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10).

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 працевлаштований, працює в ТОВ «Кронес Україна» та обіймає посаду менеджера з питань регіонального розвитку. Оклад становить 65466,00 грн. Розмір аліментів згідно виконавчого листа складає 25 % від отриманого доходу за місяць (а.с. 57). Відповідно до копії звіту про здійснення відрахувань та виплат в рамках виконавчого провадження за вересень 2018 року з позивача відраховано аліментів в розмірі 13327,38 грн (а.с. 58).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що у позивача змінився сімейний стан - народилося двоє дітей, на утриманні знаходиться матір, яка є пенсіонером, а також судом враховано стан здоров»я дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та розмір заробітної плати позивача.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні судом розміру аліментів враховуються такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Враховуючи встановлені обставини у справі та інші обставини, які мають істотне значення відповідно до вимог статей 182-184 СК України, інтереси дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з урахуванням обставин, на які посилався позивач в обгрунтування позовних вимог про зменшення розміру аліментів, а тому доводи ОСОБА_3 апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Є безпідставними та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи скарги про неврахування місцевим судом рішення апеляційного суду, яким було зменшено розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття, оскільки обставини на які посилається скаржник не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, за встановлених обставин судом першої інстанції зміни сімейного стану, а саме народження двох дітей та працевлаштування позивача, наявність такого судового рішення за результатами перегляду справи в апеляційному порядку у 2005 році, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції.

Під час розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції враховано перебування дитини на обліку у офтальмолога, що потребує додаткових витрат, а також враховано те, що відповідач має другу групу інвалідності загального захворювання, та допомагає своїй матері-пенсіонерці, яка також має низку захворювань, та перенесла дві операції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводиться до переоцінки доказів у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Судове рішення у повному обсязі складено 06.02.2019.

Головуючий Судді: