Справа № 488/305/17 Головуючий суду першої інстанції Селіщева Л.І.
Провадження № 22ц/812/2078/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Лисенко В.В., Беслер Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Селіщевої Л.І. в м. Миколаєві у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вітовської районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, Релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вітовської районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, Релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень.

Позивач вказував, що 05 липня 2002 року придбав на підставі договору купівлі-продажу № 26-А у регіонального відділення Фонду держмайна України у Миколаївській області нежитлове приміщення площею 2,6 кв.м., що складає 6/10000 цілісного майнового комплексу, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

07 червня 2013 року рішенням № 16 Жовтневої (Вітовської) районної ради було надано згоду на передачу частини земельної ділянки площею 0,5 га за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у постійному користуванні Жовтневої районної ради, для обслуговування майнового комплексу районного Будинку культури, територіальній громаді м. Миколаєва для подальшої передачі Релігійній громаді Миколаївської єпархії Української православної церкви для проектування та будівництва Храму. 17 березня 2016 року рішенням № 3/39 Миколаївської міської ради затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 5 000 кв.м, за рахунок земельної ділянки, відведеної рішенням міської ради від 31 жовтня 2013 р. № 34/26, у тому числі 5 000 кв.м. під будівництво, зарахувавши її до земель громадської забудови, для будівництва та подальшого обслуговування храму по

АДРЕСА_2 ), 328/3. Також вказаним рішенням передано релігійній громаді Української православної церкви в постійне користування земельну ділянку площею 5 000 кв.м. для будівництва та подальшого обслуговування храму по АДРЕСА_2 /3.

Посилаючись на те, що вказані рішення порушують його право співвласника цілісного майнового комплексу районного Будинку культури на користування земельною ділянкою для обслуговування його частки у цьому майні, просив визнати їх протиправним та скасувати.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року

вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неякою в судове засідання позивача.

В ухвалі суд зазначив, що позивач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився до суду 30 травня та 17 жовтня 2019 року, про причини неявки суд не повідомив та від нього не надходило заяв про розгляд справи без його участі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

При цьому скаржник посилався на те, що не отримував з суду повісток-повідомлень про розгляд справи на 30 травня 2019 року, а повернення повістки з позначкою почтового відділення за спливом терміну зберігання, не може вважатися належним повідомлення учасника справи про судове засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу Миколаївська міська рада з доводами апеляційної скарги не погоджується, вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та законною. При цьому посилається на те, що повідомлення про судові засідання були оформлені належним чином відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України, направлялись на адресу позивача. Відмітка пошти «За закінченням терміну зберігання» відповідно до положень ЦПК України не передбачає факт невручення судового повідомлення.

Від інших відповідачів відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини також гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Отже, цей пункт втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» 2002 рік).

З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2017 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року провадження у справі було закрито з підстав неналежної юрисдикції.

20 квітня 2018 року постановою суду апеляційної інстанції ця ухвала була скасована, а справа була направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року вказана постанова Апеляційного суду миколаївської області залишена без змін та справа направлені до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Корабельного районного суду м. Миколаєва 12 березня 2019 року та була призначена до розгляду на 30 травня 2019 року на 10.00 годину.

За змістом ст.ст. 128, 130 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками, які направляються рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичним особам, які не мають статус підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та вручаються їм під розписку.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання (ч. 5 ст. 128 ЦПК України).

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч. 2 ст. 130 ЦПК України).

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При цьому повторною неявкою вважається друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Районний суд в ухвалі зазначив, що позивач був належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що були призначені на 30 травня та 17 жовтня 2019 року, проте в судове засідання не з`явилася та не повідомив про причини неявки.

Як вбачається з матеріалів справи представником інтересів позивача ОСОБА_2 в суді за довіреністю від 14 червня 2017 року був ОСОБА_3 Ця довіреність дійсна до 14 червня 2027 року ( т. 1 а.с. 57).

Відповідно до повістки-повідомлення про дату розгляду справи на 30 травня 2019 року був повідомлений позивач ОСОБА_2 , від якого повернулося почтове повідомлення з відміткою пошти «За закінченням встановленого строку зберігання». Про відповідне повідомлення представника позивача ОСОБА_3 про слухання справи на 30 травня 2019 року дату, матеріали справи не містять.

За змістом п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові виклики здійснюються судовими повістками, які направляються рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичним особам, які не мають статус підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та вручаються їм під розписку.

Отже, пункт 4 зазначеної статті передбачає днем вручення судової повістки декілька випадків, а саме: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, на поштовому повідомленні, що було адресовано судом за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_2 , причиною не вручення судової кореспонденції є закінчення терміну зберігання, що за цивільно-процесуальним законом не вважається належним повідомленням сторони про дату, час та місце розгляду справи.

В цьому випадку, районному суду необхідно було повторно направити позивачу повістку про виклик до суду або обрати інший спосіб, передбачений законом, повідомлення позивача про розгляд справи, зокрема й повідомлення через його представника. При цьому звертає на себе увагу, що в матеріалах справи позивачем зазначено одним із засобів зв`язку номер мобільного телефону (а.с. 76), однак районний суд цими засобами зв`язку для повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи не скористався.

30 травня 2019 року судове засідання було відкладено на 17 жовтня 2019 року для повторного виклику осіб, які не з`явилися, зокрема, й позивача.

Про судове засідання на зазначену дату був повідомлений ОСОБА_2 , про що свідчить копія повістки про виклик та розписка останньго у поштовому повідомленні про вручення такої повістки.

Отже, матеріали справи не містять даних про те, що позивач належним чином повідомлявся та викликався до суду на 30 травня 2019 року, що підтверджує доводи скаржника про неотримання такого повідомлення та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим відсутня повторність неявки позивача в судове засідання, з якою процесуальний закон пов`язує підстави залишення позову без розгляду.

Таким чином, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду,

районний суд на зазначене вище уваги не звернув, що призвело до помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Ураховуючи, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що призвели до постановлення безпідставної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права позивача на гарантії захисту у суді своїх інтересів, ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.