Дата документу 20.12.2019 Справа № 554/9309/19
Провадження № 2/554/2871/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврись В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вищевказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити позивачу дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 03.06.2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Октябрським у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області 03.06.2016 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з нею. Їхнє з відповідачем спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату поваги один до одного. Позивач зазначає про нехтування сімейними цінностями з боку відповідача, постійні чвари, свідком яких не рідко ставала й дитина, що не може позитивно впливати на її психічний стан. Позивач вважає, що сім`я фактично перестала існувати, на примирення не згодна. Спільне господарство сторонами не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе та суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Крім цього, зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню доньки, добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає, разом із цим, інших аліментних зобов`язань та утриманців не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. З цих підстав, звернулась до суду з позовом, який просила задовольнити.

16 жовтня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.9-10).

23 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.15).

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.25).

20 листопада 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, у якому він частково заперечував проти заявлених позовних вимог в частині виплати аліментів на утримання дочки, а саме просив стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як не в змозі сплачувати у розмірі 1/3 частки доходу, як просить позивач. Проти вимоги про розірвання шлюбу з позивачем не заперечує (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що частково визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів ј частки та розірвання шлюбу (а.с.23).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що було видане Октябрським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 138, вбачається, що сторони уклали шлюб 03 червня 2016 року (а.с.7).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.6).

Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає про таке.

Як зазначила позивач ОСОБА_1 , донька проживає з нею, відповідач свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини не виконує.

Згідно з ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, дійшов до висновку про часткове задоволення позовної заяви та стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що не заперечував і сам відповідач.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із цим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів у розмірі однієї третини на одну дитину не доведені належними і допустимими доказами, зокрема, щодо можливості відповідача за своїм матеріальним становищем та з інших обставин, що мають істотне значення, сплачувати аліменти на дитину саме у визначеному позивачем розмірі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), так як обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 768 грн. 40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а на користь держави - судовий збір у розмірі 768,40 грн. за задоволені вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України ст.ст. 7, 110, 112-115, 180, 182-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 03 червня 2016 року Октябрським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 138, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Шевченківським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області 07.07.2016 року;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Л.І. Савченко